608 
FLUNDRE-FISKAR. 
De lefva af musslor, krabbor, räkor m. m. hvilka 
man ofta finner i deras mage och tarm; hos somliga 
arter finner man äfven qvarlefvor af fiskar. Man har 
anledning förmoda att tändernas olika form äfven hos 
dem antyder olika födoämnen. 
Stundom förekomma exemplar, som ha den hvita 
sidan mer eller mindre färgad, andra som, ha den 
färgade, mer eller mindre hvit. 
Flundrefiskar förekomma i de fleste, om ej alla haf; 
köttet är godt och användes som födoämne. 
Våra Skandinaviska arter kunna lämpligast indelas 
i Flundror och Tungor. 
A). 
B). 
Flundror (Pleuronectes Qvesser) ha båda käkarna 
fullständigt utvecklade och utvändigt synliga (ej 
dolda af fjäll); öfverkäksbenen bakåt bredare med 
fri spets; underkäken längst eller lika framstående; 
det undra ögat något framom det öfra. 
Tungor (Solea Qyrss.) käkarna dolda under en 
fjällig hud. Öfverkäken ofullständig. Munnen half- 
månlikt inskuren; det undra ögat något bakom. 
det öfra. 
Till Flundrorna höra: 
Skädde-Slägtet (Pleuronectes 
LIN.) ”). 
TäÄnpersa i en enkel rad i hvardera käken; plogbenet 
slätt, utan tänder. 
RYGGFENAN börjar öfver midten eller något framom mid- 
ten af öfra ögat; denna och analfenan hafva enkla 
strålar och slutas ett stycke framom stjertfenans 
”) Likasom vid Clupea, Gadus och andra artrika Lin—- 
neanska slägten, som jag ansett mig böra dela, bibehåller 
jag det Linneanska namnet för de allmännaste och talri- 
kaste arterna. 
