SVARTFENAD SKÄDDA. 623 
droppar tran på ytan, som derigenom blir jemn, så att 
man lätt ser och kan träffa hvad som ligger på botten. 
Detta fångningssätt kallas att sticka skäddor. Köttet 
är gröfre och på långt när icke så godt som Rödspät- 
tans. Men äfven af denna fiskart är det bättre isom- 
liga trakter än i andra, efter som födoämnen äro ym- 
nigare - och fisken således fetare. Enligt Brocn anser 
man dem, som fångas vid Memel, vara de bästa i 
Östersjön.  Åfven i Stockholms skärgård är den lika stor 
och god som i Kattegat. Också efter årstiderna är den 
bättre eller sämre. Vid Kullen är den sämst i Juni, 
bäst om våren i Mars orh början af April före lektiden. 
Under och efter denna blir hon sämre hela sommaren, 
bättre på hösten och under vintern. Hos oss ätes den 
färsk, men skall äfven, efter Brocn, kunna rökas. 
Svartfenad Skädda (Pleuronectes Cynoglossus Ls.). 
Artm. Långlagdt-oval, slät; sidolinien helt rät; fjäl- 
len helbräddade, jemförelsevis temligen stora, isyn- 
nerhet på stjerten, och spånlagda. Munnen liten; 
bröstfenan på ögonsidan svart. Hufvudet på blind- 
sidan gropigt. 
Gh. 7; R. 110; 4.94; B. 6 och 6 Br. 11 och 10; Stj. 183; Vertb. 58. 
Synonymi: Pleur. Cynoglossus LIN. Syst. Nat. I. p. 456, 
Nn. 5. GRONOV. Mus. "ichthyol Ip. W4; Dn. 39r00ch I: 
p. 11, n. 39. — B. Fries Vet. Akad. Handl. 1838, p. 
172. — Pleuron. Saxicola FABER Isis 1828 p. 877. — 
Pleuronectes nigromanus Niss. Prodr. p. 55, n. 5. — 
The Pole, Platessa Pola YaArr. Brit. Fishes II. p. 315. 
— Sv. Kullen: Mareflundra. 
Anm. Då jag 1827 först undersökte och beskref denna 
Skädda, fann jag den icke beskrifven hos någon af de 
författar e, jag då hade att tillgå. Jag kallade den Pi. 
nigronamus, efter den egenhet, som jag ej förr träffat 
hos någon Skäddart. Aret efter (1828) beskref FABER 
i Isis pag. 877, under namn af Pl. Sazicola, en 
Skädda, som jag fann hafva stor likhet med min, 
men som förekom mig vara skild derigenom att fjäl- 
