STORMUNT HVAR. 641 
upp i floderna; men i Elben går han oftare upp än 
andra flundrearter, hvarföre han, enligt BrocH, af Ham- . 
burgarna kallas Elbbutt. Hur långt han hos oss träffas 
upp åt norden, känner man icke. Han uppehåller sig 
på grunda ställen och säges vara en glupsk roffisk. 
Likväl biter han icke på krok, men fångas i garn. 
Lektiden infaller om sommaren i Maj och Juni 
månader, och leken anställes på 8—12 famnars djup. 
Användes på samma sätt som Pigghvaren, men 
anses vara magrare och sämre. Bäst är han om vå- 
ren; men äfven om hösten äro de stora exemplaren 
ofta feta och goda. Sämst är han om vintern. 
Stormunt Hvar (Rhombus megastoma (Donov.). 
Artm. Aflångt oval, höjden tre gånger i längden; Mun- 
nen stor; fjällens bakbrädd tvärt bågböjd, på blind- 
sidan slät, på ögonsidan sträf genom en halfellip- 
tisk karda af fina taggar på hvarje fjäll. 
Sy nonymi: Whiff RAD: Syn. P. 163, tab:.4, f: 2; PEN: 
Brit. Zool. II. p. 238. — Pleuronectes megastoma DOonoy. 
Brit. fishes 3, pl. 51. — Rhombus megastoma YARR. 
Brit. fishes 2, p. 342 med fig. — V. DöÖBEN och KOREN 
Vet. Akad. Handl. 1844, -p. 102. 
Beskrifning: Kroppsformen aflångt oval, största 
höjden innehålles 3 a 34 gånger i totallängden.  Huf- 
vudet innehålles 4 gånger i hela längden. Ogonen till 
venster stora, det undra sittande med sin bakbrädd under 
det öfras midt. Munöppningen stor, underkäken lång, i 
tandbrädden vågformig, slutas under bakbrädden af un- 
dra ögat, är uppstigande och mycket uppgående framom 
den öfra, samt har en knöl under hakan. Näsborrarna 
dubbla, den främre med en hudflik. Fjällen jemfö- 
relsevis stora spånlagda ovalt rundaktiga, på den dolda 
delen utgå från en punkt närmast bakbrädden fina, 
framåt divergerande strålar, på öfra sidan vid den 
tvärböjda bakbrädden försedda med ett ovalt, åt sidorna 
