VANLIG TUNGA. 651 
Vanlig Tunga (Solea vulgaris Qvesser). 
Arlm. Aflång; ögonen vidt skilda med platt mellan- 
rum; fjällen små, i brädden tandade; sidolinien 
rak, men på hufvudet gör den en båge; hufvudet 
på blindsidan mer eller mindre ludet. 
Synonymi: Pleuronectes Solea Lin. Syst. Nat. I. p. 457. 
— Faun. Sv. p. 116, n. 326. — RErtz. Faun. p. 332; 
Ninss. Prodr. p. 60: — ARTED. Gen. 18; Syn. 32. Spec. 
60. — Die Zunge BLocH. Nat. d. Fische Deutschl. 2, 
p. 42, tab. 45. — Solea vulgaris QVENSEL Vet. Akad. 
Handl. 1806, p. 230. — HoLrBErG Götheb. Vet. Sällsk. 
N:SH. VID. sid. 56: fig. — Tunga Skand. fisk. p. 165, 
pl. 39. — La Sole Cuv. Regne animal I. p. 342. — 
Common Sole Donov. Brit. Fish. 3, pl. 62. — The Sole 
YARR. Brit. Fishes 2, pag. 347 med fig. — Sv. Tunga; 
Sandtunga ; Sula eller Såla. 
Beskrifning: Kroppsformen aflång, höjden inne- 
hålles kring 3 gånger i längden. Hufvudet innehålles 
kring 6 gånger i kroppslängden och nära 2 gånger i 
kroppshöjden. Kroppen är nästan jembred från bröst- 
fenans slut till tvåtredjedelar af kroppslängden, hvarefter 
han något afsmalnar. Hufvudet framtill med en afrun- 
dad nos öfver öfverkäken, på blindsidan belagdt med 
en mängd skäggtrådar, hvarigenom det är ludet. Ogo- 
nen till höger små, sitta vidt skilda, och det öfra sitter 
något längre fram än det undra, som är beläget tätt 
öfver munviken. Munnen halfmånformigt inskuren un- 
der och litet bakom nosspetsen; käkarna utdragna i en 
stark båge åt blindsidan, der också alla käktänderna 
finnas; dessa äro tunna, långa talrika tätt och borstlikt 
sittande. Då munnen tillslutes, är öfverkäken längst fram- 
stående. Gommen (plogbenet) saknar tänder. Svalgtän- 
derna syllika. — Sidolinien rät ända till hufvudets bak- 
brädd, men stiger der nästan vertikalt upp och gör en 
båge under nacken. Fjällen, hvarmed kropp och huf- 
vud äro tätt och spånlikt beklädda, äro aflånga jem- 
breda, framtill tvära, hafva på den blottade delen ett 
skråfligt fält och i kanten väpnade med bakåt rigtade 
40 
