INSJÖ-ÅL. 675 
blifva mogna, och det inträffar först vid den tid då 
äggen blifva mogna och läggas. Nu uppkommer der- 
före den frågan: vid hvilken årstid och kvar lägga 
alarna sina ägg? 
För att besvara dessa frågor måste vi erinra om 
hvad förut blifvit nämdt, att under sommaren och isyn- 
nerhet de mörka nätterna af höstmånadernoa företaga 
de större ålarna vandringar ur sjöarna nedåt floder och 
åar till hafvet, och att sedan de anländt dit, följa de 
stränderna nedåt mot söder, åtminstone i Östersjön, och 
söka sig ett passande ställe, der de krypa ned i den 
mjuka bottnen och lägga sig i vinterqvarter, och der an- 
ses de förblifva stilla hela vintern. Man säger att der de 
ligga, finnes en eller annan öppning, ur hvilken luftbubblor 
då och då uppgå. De ställen der de isynnerhet lägga 
sig, äro belägna utanför utloppen af åar och floder i 
sjelfva  brackvattnet, som af naturlig orsak är varmare 
än både flodvattnet och hafsvattnet. Då ålarna om vå- 
ren gå utur sina hiden, äro de, som förut nämdes, dö- 
siga, och efter fiskarenas utsago, blinda genom en tjock 
hinna, som betäcker ögonen; småningom återfå de sin 
syn och sin liflighet. Men de gå aldrig mer upp i 
floderna och till sjöarna; en gång komna i hafvet, för- 
blifva de der. Men i Maj och Juni månader gå oräk- 
neliga skaror af små ålungar ur hafvet upp i floderna. 
Dessa ålungar äro då ett par eller tre tum långa och 
tjocka som en segelgarnstråd. Af instinkt söka de rin- 
nande vatten och gå upp deruti mot strömmen. På 
detta sätt tränga de fram så långt de kunna, ej blott 
i de stora floderna, utan äfven i de minsta rännillar, 
tills de finna passande ställe att stanna. Ja de kunna 
krypa upp för våta stenhällar vid sidorna af forsar, der 
dessa ej äro för höga +). 
") Men uppför Trollhättefallen kunde ålungarna icke 
tränga sig fram; derföre fans också icke denna fiskart i 
