680 ÅL-FISKAR. 
han fånges i så kallade hommor eller åltinor. I sjöarna 
fångas han dessutom om sommaren på långref med 
regnmask eller småfisk till bete. Afven hugges han 
med ljuster, då han ligger på bollnen; om vintern hug- 
ges han äfven med ljuster, der han nedkrupit i leran. 
Alt kruda eller komma ål är ett mer eget än lönande 
fångningssäll och derföre mest bortlagdt. På en lång 
och stark tråd träder man regnmaskar på längs, der- 
efter binder man begge trådändarna vid ändan af en 
längre käpp, som här hbegagnas som metspö; med detta 
nedsänkes trådöglan 1 vattnet der ål finnes. Så snart 
man märker att han huggit i masken, kastar man ho- 
nom ögonblickhgt upp, ty han hänger fast på det viset 
att han fåll tråden mellan tänderna. Detta fiske idkas 
om aftnarna, och nästan endast af kringvandrande gamla 
soldater och dylika. 
Användande: Alen är en särdeles välsmaklig och 
al de flesta omtyckt fisk. Färsk kokad i vatten, hvari 
slås något ättika, som ger honom mer fasthet, fram- 
sättes han äfven på de bästa bord. Rökad eller stekt 
är han också förträfllig; men saltad och derefter kokad, 
är han mindre omtyckt; användes dock sådan i många 
hushåll. Ålskinn utbredes och fastklistras genom sitt eget 
slem på ett bräde eller en stolpe, hvarefter det, tor- 
kadt, användes till remmar i slagor och dylikt, hvartll 
det är ylterst segt och starkt. 
Hafs-Al (Murena Conger Vis). 
Artm.  Öfverkäken längst framstående; ryggfenan bör- 
jar öfver midten eller spetsen af de tillbakalagda 
bröstfenorna.  Bygg- och analfenorna svartbrä- 
made. 
Synonymi: Murc&na Conger Lin. Syst. Nat. I. p. 426. — 
ARTED: Gen p. 24, n. 2. — Nirss. 'Prodr. p. 64. — 
The Conger NYARRELL Brit. Fishes Il. p. 402 med lig. 
