684 TOFSGÄLAR. 
veckling fullgör alla den moderliga ömhetens pligter.” 
Exstr. Vet. Akad. Handl. 1831, p. 270. Mera härom 
se Syngn. Typhle. 
Våra Skandinaviska Tofsgälar kunna och böra de- 
las i 2:ne slägten, märkbart skilda både till kroppsform, 
fenor och fortplantningssätt: Kantnåls-Slägtet (Syngna- 
thus Lis.) och Hafsnåls-Slägtet (Scyphius Risso). 
Kantnäls-Slägtet (Syngnathus LIN.). 
Bröstresor, ryggfena, analfena och stjertfena finnas med 
tydliga fenstrålar. 
Kroppen sjukantig till anus, derifrån sexkantig till rygg- 
fenans slut, och derifrån fyrkantig till stjertfenan. 
Es rusc (Marsupium) ligger hos hannen bakom anus, 
på undre sidan af stjerten, som derföre hos ho- 
nom är bredare än hos honan; den har 2:ne klaf- 
far och är längs midten delad genom en springa; 
i denna pung upptager hannen äggen (romkornen) 
som under parningen läggas af honan, och här 
utkläckas ungarna. 
1:mo. Nosen smal, föga hoptryckt eller trind: 
Stora Kantnålen (Syngnathus Acus Ts). 
Artm. Nosen något hoptryckt, med ingen skarp köl 
längs ryggen, dess höjd nästan hälften af hufvu- 
dets; hjessan bakåt hög, försedd med en tvärknöl; 
ryggen platt urgröpt; sidoplåtarna från gällocket 
till anus 20; hufvudet längre än ryggfenan; stjert- 
fenan afrundad. Länd 15—16 tum. 
Gh. 2; R. 42; Br. 12; A. 4; Stj. 10: Sidoplåtarna 20 å 21 + 46. 
Synonymi: Syngnatlhus Acus Lin. Syst. Nat. I. p. 416, 
n. 2. — Syngnathus corpore medio heptagono cauda 
pinnata ARTEDI Spec. p. 3, n. 3. Gen. I. n. 3. Synon. 
p. 2, n:o 3. — NB. ARrRTED citerar på begge ställen 
