686 TOFSGÅLAR, 
gällocket, är något högre bakåt än framtill och består 
af 42 enkla strålar, dess längd är något kortare än 
hufvudets.  Stjertfenan afrundad, har 10 strålar, de 2 
ytterste odelade, de 8 öfriga synas under lupen mot 
spetsen bredare och ytterst fint mångdelade. Hufvudet 
innehålles 73 gånger i totallängden. Nosen från spet- 
sen till frambrädden af ögonhålet är dubbelt så lång 
som afståndet från ögats bakbrädd till gällockets. Af- 
ståndet från nosspetsen utill början af ryggfenan utgör 
3 af hela längden till stjertfenans rot. Anus under 
4:de ryggfenstrålen. Sidoplåtarna från gällocket till anus 
20 eller 21, derifrån till stjertspetsen 44 eller 46. — — 
ryggkantens från gälhålet till nära ryggfenans slut 28. 
Färgen iwnunder hvyitaktig, ofvan och på sidorna med al- 
vexlande breda bruna och bleka tvärband. Det be- 
skrifna exemplaret är 16 tum långt. 
Vistelseort och lefnadssätt: Stora Kantnålen är hit- 
tills ické funnen vid någon Svensk kust, hvarken i Öster- 
sjön eller Vesterhafvet; deremot förekommer den vid 
Norges vestkust, åtminstone kring Bergen. Men isyn- 
nerhet träffas den vid England och skall der vara en 
af de allmännaste arter. I lefnadssättet liknar hon sina 
samslägtingar, det vill säga att hon större delen af året 
lefver bland tång och sjögräs nära kusterna, på mindre 
betydligt djup; men deremot på vissa årstider söker 
hafsdjupen, der man anser dess fortplantning för sig 
gå. Denna sker på samma sätt som hos Brednäbbade 
Kantnålen, hvarom sedermera. Något eget fiske för 
dessa fiskar finnes icke; de som erhållas, fås meren- 
dels då man drager not. De begagnas till intet. 
Anm. NYARRELL upplyser p. a. st. sidan 434 att Engels- 
mannen Jon. WaLcorr, i ett efterlemnadt manuscript 
af år 1784 och 1785, beskrifvit Kantnålens fortplant- 
ning och hans beskrifning, som YARRELL anför, är i 
hufvudsaken lik den, som Prosten Ekström 1831 gifvit 
öfver samma ämne: att nemligen hannen mottager äg- 
