KANTNÅL. 687 
gen af honan och utkläcker dem i en egen pung (eller 
lösmage) under stjerten. Men detta. Manuscript blef 
icke tryckt, och Prosten ErstrRöMm gjorde således sin 
upptäckt alldeles oberoende af H:r WaALcorts. Detta 
bör äfven lära oss, att, om två eller flera Näturforskare 
göra en och samma upptäckt, ungefär på samma tid 
eller nära efter hvarandra, man derför ej bör taga 
för ofvit att den enas är ett plagiat. 
Lilla Kantnålen (Syngnathus rostellatus n. sp.). 
Artm. Nosen trind, med en skarp kant längs ryggen, 
dess höjd hälften af hufvudets; hjessan bakåt med en 
långsgående smal köl; sidoplåtarna från gällocket 
till anus 16; hufvudet kortare än ryggfenan. Stör- 
sta längden 5—6 tum. 
Anm. Denna Kantnålart har jag fått från flera håll under 
namn af Syngn. Acus eller Typhle, eller under intet 
namn. Den ende Förf. som, så vidt jag vet, beskrif- 
vit den, är Intendenten vid Götheborgs zoologiska Mu- 
seum Herr A. MALM, som i Vet. Akad:s Öfversigt 1852 
sid. 84 kallat den Syngnathus Typhle. H:r MALM har 
lemnat exemplar deraf till härvarande Museum. Men 
långt förut hade jag erhållit exemplar deraf, och deri- 
bland ett stort antal från Kullen, genom Kammarherren 
Herr Baron GYLLENSTJERNA; och då jag fann att arten 
var ny, föreslog Baronen att kalla den S. rostellatus; 
hvilket namn jag anser böra bibehållas, så vida den 
ej förut blifvit beskrifven under eget namn. 
Beskrifning: Från spetsen af nosen till frambräd- 
den af ögonhålet är lika långt, som derifrån till roten 
af bröstfenan. Nosens höjd är hälften af hufvudets un- 
der hjessan. Nosen trind med en långsgående skarp 
köl ofvan, en dylik inunder, och en mindre synlig längs 
hvardera sidan. Underkäken går, då munnen tillslutes, 
nästan lika högt upp som öfverkäken. Hjessan har 
ingen tvärknöl, men hjesseplåten och nackeplåtarna hafva 
hvardera en långsgående smal köl. Gälhålen, som ligga 
på ömse sidor om framdelen af den bakersta, äro af- 
långa och smala. Pannan mellan ögonen föga urgröpt 
