KANTNÅL 691 
ryggplåten öfver nacken hjertformig, 2:dra lancettlik. 
Sidoplåtarna från gällocket till anus 17, 18, 19; der- 
ifrån till stjertspetsen 36—37; ryggkantens från and- 
hålet 54, 55. Färgen gråbrun eller brun med mör- 
kare tvärband; under smutsigt hvit, magen stundom 
messinggul. Längd kring 9 tum. 
Vistelseort och lefnadssätt: Denna art är hos oss 
den allmännaste och mest kringspridda i sitt slägte; 
den förekommer så väl i Östersjön som i Nordsjön och 
Kaltegat. Han vistas mest bland tång och sten vid 
stränderna; men under Maj och Juni går han på dju- 
pet. Dess rörelser, 1 vattnet äro föga hfliga. 
Födoämnen: Krustacéer, insekter och maskar. 
Fortplantning: Då det var på denna art, som Pro- 
sten Exrström gjorde sin märkvärdiga upptäckt, anser jag 
mig böra hänvisa till hans uppsats derom i Vet. Akad:s 
Handl. 1831, sid. 278, samt deraf meddela ett utdrag: 
”Lektiden inträffar i Maj och leken anställes på djupet. 
Då lektiden nalkas, svälla de bladformiga locken, som 
tillsluta öppningen af hannens marsupium; öppningen 
fyller sig mer och mer med hvitt, klart och tjockt slem, 
som tjenar till underbädd för äggen; måhända till nä- 
ring för de nyss kläckta ungarna. Då dessa äro ut- 
kläckta nedbädda de sig i detta slem, som aftager i 
mängd i den mån ungarna tillväxa, så att föga eller 
intet deraf återstår, då ungarna äro så stora att de 
kunna simma och företaga frivilliga rörelser i vattnet. — 
Sannolikast sker fortplantningen genom makarnas före- 
ning, under hvilken honan afsätter rommen: i hannens 
marsupium, der den qvarhålles af de nämde locken 
under det att hannen öfvergjuter den med sädesvät- 
skan. — Romkornen, som ligga i rader, äro stora i 
jemförelse med fisken, och då de först läggas, gula, 
men hvitna småningom och bblfva slutligen vattenklara 
med en mörkgul fin punkt, som slutligen, då kläcknin- 
gen inträffar, svartnar och visar tydligt embryo.” — 
