HAJ. 709 
utväxter, utgående ur gälöppningarna. De utgöra ett slags 
yttre gälar, men fällas efter någon tid, då respirationen för 
sig går genom gälbladen, som ligga i gälhålorna. 
Haj-Slägtet (Squalus ILN.). 
Kropern, som är långsträckt, trindlagd och skarp af 
fina täta taggar, aftager småningom bakåt, så att 
stjerten, som är tjock och köttfull, utgör en oaf- 
bruten fortsättning af kroppen, likasom hos van- 
liga fiskar. 
GÄLÖPPNINGARNA ligga på sidorna af halsen och icke in- 
under. 
ÖGONEN ligga på sidorna af hufvudet och icke ofvan 
som hos Rockorna. 
Tänvdersa spetsiga eller skarpeggade, ligga i flera rader, 
vanligen 4 ofvan och 3 nedan. Hvarje tand kan 
röra sig obehindradt af de öfriga. 
Hajarna utgöra ett talrikt slägte bland Brosk- 
fiskarna. De äro glupska rofdjur och svara mot Katt- 
slägtet bland däggdjuren och Ormarna bland Amfi- 
bierna, hvilka de uti åtskilliga delar likna. 
Detta vidlöftiga Linnéanska slägte kan delas i föl- 
jande underordnade: 
Öfversigt af Skandinaviens Hajfiskar. 
NB. Alla hittills funna Skandinaviska arter hafva 2 ryggfenor 
och så kallade Spruthål, (spiracula). 
A). Hajar med analfena: 
1:mo). Främre ryggfenan bakom eller öfver bukfenorna: 
Scyllium — — — Sstjertfenan slutas tvär. 
— - canicula. 
— - catulus. 
— - annulatum. 
2:d0). Främre ryggfenan långt framom bukfenorna. 
Galeus — — — Sstjertfenan spetsig, tänderna snedt tre- 
kantiga, i ena brädden småtandade. 
— - Canis. 
