742 HAJ-FISKAR. 
men munder stjerten fortsättes en låg fena framål; den 
är dock skild genom en vik från den förra. Huden 
lätt belagd med hårda benartade genomskinliga fjäll, 
som slutas i en lång och skarp spets; på nosen äro 
de trubbiga. Tänderna 1 begge käkarna vid roten breda 
och räfflade slutas i 3 eller 5 spetsar, af hvilka den 
mellerste är störst. Färgen grårödlätt, på ryggen dunk- 
lare, på sidorna ljusare, öfver allt tätt beströdd med 
små runda mörkbruna fläckar: dessa äro minst och tä- 
tast på ryggen, störst och glesast på sidorna samt på 
fenorna. Parfenorna äro på öfra sidan fläckiga, på un- 
dra ofläckade; undra kroppsdelarna hvita ofläckade. 
Vistelseort och lefnadssätt: Denna hajart förekom- 
mer då och då, så väl i Sundet som i Kattegat och 
Nordsjön. Från fiskläget Rå införes han hit någon gång, 
isynnerhet under Februari och Mars månader. Afven 
har jag fått honom från Kullen och Bohusskären, men 
öfver allt är han mycket mer 'sällsynt än Pigghajen. 
Han vistas mest vid bottnen och, som det synes på 
mindre djup. Likasom alla Hajfiskar är han glupsk, 
och förtär en mängd småflisk och krustacéer. Han 
fångas tillfälligtvis derigenom att han biter på krok, som 
blifvit agnad och utlagd för annan fisk. Han nyttjas 
aldrig tll föda, utan bortkastas som oduglig. Honan 
lägger ägg: dessa äro omgifna af en pergamentartad 
hud al gulaktig färg nästan lik hornlim, och till formen 
aflånga trindt-hoptryckta med hvarderå: af de fyra hör- 
nen utlöpande i en lång slingrig fin tråd. I dessa ut- 
vecklas ungen; man finner dem ej sällan tomma upp- 
kastade på stränderna. 
Anm. Det finnes en liten Hajart, som är snarlik föregående 
och som någon gång blifvit dermed förblandad, nemli- 
gen: Squalus Catulus Vis. Den är väl ännu icke iakt- 
tagen hos oss, men då den troligtvis kommer att, fin- 
nas, anser jag mig böra här meddela en Diagnos: 
