728 HAJ-FISKAR. 
Fångst: Vid Norges kuster fångar man Håsker- 
dingen genom eget fiske, på åtskilliga ställen, isynnerhet 
vid Nordlanden och Finmarken. Afven i Söndfjorden, 
12 mil norr om Bergen, skall man idka detta fiske +). 
Man nyttjar dertll en stor stark jernkrok, fästad i en 
jernkedja med ett ”lekan” och derefter en lång stark 
hamplina.  Jernkedjan sätter man närmast kroken, der- 
före alt Håskerdingen lätt skulle afbila en hamplina. 
Till bete nyttjas ett stycke fläsk, kött eller ock skäl- 
späck, som är bäst af allt. För att samla Håskerdin- 
gar tHuill det ställe i en djup fjord, der man vill fiska, 
nedsänker man några dagar förut, en så kallad krake 
eller krabba, omgifven af spjälar och fylld med fiske- 
inkråm och annat afskräde, som, då det börjar gå i 
förrutnelse, lockar Håskerdingen till stället, utan att han 
kommer åt all förtära rofvet. Derefter uppdrages kraken 
och linan med den agnade kroken nedsänkes. Antin- 
gen håller man hinan med handen, och då händer att 
när hajen hugger uti betet, sker det med sådan häf- 
lighet alt liskaren slår knogarna i relingen, och denna 
drages ned mol vattenytan, eller ock binder man i 
linan en tom tunna, som flyter på vattnet. Då Häsker- 
dingen huggit i kroken och märker sig vara fast, rullar 
han sig hastigt omkring och skulle derigenom atsno 
linan, om ej lekanet vore. Då han blifvit dragen upp 
till ytan, har fiskaren till hands en jernbeslagen klubba, 
hvarmed han dödar honom, innan han vågar taga in 
honom i båten >"), 
Nytta: Lelvern är stor och fet. I en Håskerding 
fås 2 tuunor lelver, hvaraf kokas tran. Enligt GUuNnse- 
rus ätes köttet af fattigt folk i Norge, efter att hela 
") Det är fullständigt beskrifvit af E. Rostep i Nye 
Saml. af Norske Selsk. Handl. 2, p. 203. — Afven finnes 
åtskilligt derom hos LEEM pag. 309. 
"") En del af detta har jag antecknat efter fiskarenas 
uppgifter, 
