730 HAJ-FISKAR. 
emot hafva tänderna en större syllik, framtill och bak- 
till hoptryckt spets i midten och en mindre tagg vid 
hvardera sidan af roten. De ligga i flera rader, af 
hvilka de nedre ha spetsarna nedåt rigtade. Tänderna 
i underkäken likna således mest dem hos Scymnus, i 
öfverkäken dem hos Lamna. Ogonen temligen stora, 
skinande gröna med sillverhvit iris. Spruthålen, som 
sitta på något afstånd bakom ögonen, äro temligen små. 
Alla fem gälöppningarna Vhgga framom bröstfenorna. 
Dessa äro aflånga, jembreda. DBukfenorna, som ligga 
närmare stjertspetsen än bröstfenorna, äro afstympade. 
Ryggfenorna, af hvilka den bakre är störst, äro i ändan 
snedt afspetsade, och framtill väpnade med en stark, 
hoptryckt trekantig tagg, hvaraf den bakre är störst. 
Stjertfenan, som är smal och lång, slutas tvärt-afrundad 
och har under roten en föga märkbar flik. Alla fenor 
slutas trådlikt delade. Hela kroppen är liksom luden 
af fina bakåtrvigtade länga hårlika och spetsiga taggar. 
Färgen wunder svart eller gråsvart, ofvan blågrå; då 
fisken lefver, isynnerhet straxt då han tages ur vatt- 
net, kastar han kring sig en vacker metlallglans. 
Vistelseort:  Blåkexan förekommer aldrig 1 Sundet 
och icke heller, så vidt jag vet, i södra delen af Kat- 
tegat; men utanför Bohusläns norra skärgård och utan- 
för Norge, I de djupa fjorderna, är hon icke sällsynt, 
och på djupen utanför Skagern fås hon stundom i tem- 
ligen stort antal. Ofta fås många på samma gång, 
hvaraf man kan sluta att hon går istim, likasom Pigg- 
hajen. I Medelbalvet förekommer hon äfven på belyd= 
ligt djup, men icke vid England, hvilket kan synas 
besynnerligt; ehuru flera exempel på dylika besynner- 
ligheter förefinnas. Man säller aldrig garn eller krok 
enkom för att fånga henne; men hon fastnar ofta på 
de krokar som på 100, 4120, 4150 famnars djup ut- 
läggas för stortorsk, långa och hälleflundra, och bon är 
mycket förhatlig för fiskarena, derigenom att hon ofta 
