VANLIGT NEJONÖGON. 745 
strand omtalades att ”Lampricken” fäster sig mest på 
Rockor, och fås stundom upp med dem; men oftast 
ser man blott de sår han gjort, efter att hafva sugat 
sig fast. Gunnerus omtalar att Havlampreten biter sig 
fast i stor mängd i Brugdens kropp och lemnar den 
ej förr än den är död (Trondbj. Handl. IV. sid. 22 
not). Han går om våren ur hafvet upp i floderna, för 
att fortplanta sig i sött vatten. Det största exemplar 
vårt Museum äger, är taget i Keflinge ån (häri Skåne) 
kring 4 mil från dess utlopp i hafvet. Som han sällan 
fås, är han hos oss ej ansedd som matnyttig; men 
han skall vara förträfflig i smaken, isynnerhet under 
vårtiden före fortplantningen; derefter blir han lös i 
köttet och mindre smaklig. 
Vanligt Nejonögon (Petromyzon fluviatilis Tn.). 
Artm. Ofvan olivgrön eller blå enfärgad, inunder silf- 
verhvit utan skarp färggräns; ryggfenorna skilda; 
framom (öfver) svalgöppningen sitta två vidt skilda 
större tänder, bakom (under) den ett något böjdt 
ben, efter hela sin längd väpnadt med 7 tänder 
af hvilka de yttersta störst. 
- DD : pr na VA > 
Synonymi: Petromyzon &c. ARTED. Gen. p. 64, n. 1. — 
Species p. 99, n. 1. — Petromyzon fluviatilis Lin. 
Syst. I. p. 394, — Faun. 290. — Rertz. Faun. p. 303, 
n. 3. — Nirss. Prodr. p. 122. — Das Neynauge BLocH 
Fische Deutschl. 3, p. 41, tab. 78, fig. 1—2. Lampern 
YARR. Brit. fishes II. p. 604 med fig. Donov. pl. 80. 
— Lamproye Cuv. Regn. anim. I. p. 404. — Allmänna 
Nejonögat ExrstrR. Vet. Akad. Handl. 1834, sid 70. 
Sv. på somliga ställen i Norrl. Nätting; i öfriga Sv. 
Nejonögon. 
Beskrifning: Helt valsformig ända till ryggfenan, 
hvarefter sidorna bli mer och mer hoptryckta och platta. 
Nosen något smalare afrundad och munöppningen jem- 
förelsevis ej så stor som hos föregående. Läpporna 
ännu mer i bräddarna fransade, men på insidan min- 
Skandin:s Fiskar. 48 
