746 RUNDMUNNAR. 
dre väpnade; blott framom öppningen sitter ett tvärben 
väppnadt med två vidt skilda spetsar, med ett djupt 
rundt hak mellan sig; bakom öppningen sitter äfven 
ett föga böjdt ben, väpnadt i hela brädden med 7 
tänder, af hvilka sidotänderna äro störst; på hvardera 
sidan mellan främre och bakre tvärbenet silter en rad 
af tre 2—3 spetsiga tänder. Näsborren mycket liten, 
omgifven af en hinna eller låg tub, belägen litet framom 
ögonen. — Gälhålen bilda en rät rad som går något snedt 
nedåt bakåt. Från midten af ögat ull nosspetsen är 
lika långt som derifrån till 3:dje—4:de gälöppningen. 
Främre ryggfenan, som börjar under midten af kropps- 
längden, är mycket längre än afståndet från ögat till 
sista gälöppningen och lika med afståndet från nosspel- 
sen till 4:de eller 5:te gälöppningen; och afståndet 
mellan denna och bakre är lika med en rad af 34 
eller 4 gälöppningar. Bakre ryggfenan är äfven hos 
denna både högst och längst, dess brädd bildar en 
trubbig, något afrundad vinkel: stjertfenan i spelsen 
bredtlancetltlik lika ofvan och nedan (ej snedtskuren). 
Färgen ofvan blå eller dragande i olivgrön, på sidorna 
småningom öfvergående i sillverhvit, som är än hvitare 
inunder. Längden 3—10—12 tum; höjden &, med 
mer än & tjocklek. 
Anm. I hafvet utanför Skåne förekommer en form, som 
möjligtvis utgör en egen art. Den blir ända till 16 
—17 tum läng och är mycket bred i vertikal rigtning, 
så att tjockleken något bakom gilhålen ej utgör mer 
än halfva höjden. Tänderna äro eljest lika dem hos 
P. fluviatilis. Jag har ännu ej kunnat undersöka den 
lefvande. 
Vistelseort och lefnadssätt: Aiven denna art före- 
kommer mindre allmänt i södra och mellersta Sverige; 
men 1 norra delarna af landet finnes han i vida större 
antal, isynnerhet i de östra landskapen; likväl träffas 
han äfven någon gång i åar och floder här i Skåne. 
Han uppehåller sig ständigt i sött vatten och gör inga 
