8 Mötet den 5 oktober 1901. A 



genom hvilket stundom endast ungefär hälften af de omkring 

 tumslånga stänglarna uppsticka, i följd hvaraf denna botten på 

 afstånd ser ut som om den vore utan all vegetation. Såsom 

 närmaste grannar finner man inåt land vanligen Scirpus uni- 

 glumis eller Juncus Oerardi, utåt sjön åter Potamogeton filifor- 

 77iis och Zannichellia polycarpa eller CAara- arter, såsom Ch. 

 tomentosa. Då stänglarne vanligen äro sterila och något utåt 

 böjda, liknar växten mycket små sterila rotskott af något gräs 

 och har sannolikt på den grund ända hittills förbisetts. Äfven 

 i sterilt tillstånd igenkännes den dock lätt, utom på sina knopp- 

 bärande underjordiska utlöpare, som stundom kunna saknas, 

 genom sina halft genomskinliga, vid basen hvita stänglar med 

 tydliga längsstrimmor och tvärväggar. Med afseende å storle- 

 ken förekommer den i två olika modifikationer: den vid Hel- 

 singfors vanliga tumshöga eller därunder och en annan, dubbelt 

 högre och däröfver samt gröfre f. major, hvilken anträffas dels 

 ensam, dels fiäckvis i närheten af och för öfrigt på fullkomhgt 

 enahanda botten och under samma yttre betingelser som den 

 vanliga, från hvilken den då tydligt afsticker. Hvardera an- 

 träffades såväl steril som axbärande, åtminstone denna sommar, 

 som på grund af sitt låga vattenstånd synes hafva varit syn- 

 nerligt gynnsam för axbildning och blomning. 



Till de hittills nämnda fyndorterna kunna ännu tilläggas 

 Bromarf, nordväst om Hangö, samt Onas och Varlax i Borgå 

 socken, där den äfven i sommar anträffats, på det förra stället 

 af mMg. E. Oden vall, på de senare af lyceisten P. Nyberg». 



Rektor Brenner förevisade särskilda Taraxacnin-lovvcvQV 

 och föredrog därvid: 



Några ord om Taraxacniu (Leontodon) Isevigatnm Willd. 



»I haft. 16 af Societas' pro Fauna et Flora Fennica Med- 

 delanden, 1889, anförde jag, att den i södra Finland förekom- 

 mande, dittills med namnet corniculatiim (Kit.) betecknade Ta- 

 raxacinn-ior men, med eller utan knöltand på holkfjällen, då det 

 anförda namnet corniculatum öfver hufvud taget användts för 



