A Mötet den 3 maj 1902, 49 



ge rus öfverlämnats ett exemplar, taget vid Helsingfors af ele- 

 ven R, Forsius, som uppgifvit sig hafva sett talrika individer 

 i blommorna af Samhucm. För resten förekommer den här 

 och där i mellersta Europa och är tagen äfven i Livland ; arten 

 skall stundom förekomma i utomordentlig mängd i blommorna 

 af Scunbucus racemosa. Denna insekt hör således till de arter, 

 som helt plötsligt uppenbara sig på kultiverade växter, ehuru 

 de förut ej varit funna på nära nejder.» 



Assistent D. A. Wikström föredrog följande: 



Ett egendomligt fall af öfvervintring. 



»Under en den 6 april detta år företagen vinterexkursion 

 på skarsnön längs ängarne mellan Fredriksbergs skjutbana och 

 järnvägslinjen, kom jag att tillfälligtvis undersöka toppskotten 

 af några unga tallar, hvilka till c:a en half manshöjd stucko 

 upp öfver drifvan. Därvid iakttog jag å ett af träden några 

 skalbaggar, som med hufvudet nedåt sutto inkilade mellan 

 dess toppskott, inbäddade i kådan; somliga voro helt och 

 hållet täckta af denna, andra hade bakre delen af abdomen 

 blottad. Vid en ånyo företagen granskning af de andra när- 

 stående tallarne af samma höjd, observerades samma fenomen 

 äfven å dem. Det visade sig alltså, att en större mängd af 

 denna skalbagge hade valt sig en likartad öfvervintringslokal å 

 barrträden i fråga. 



Anmärkningsvärdt är emellertid, att denna insekts vistelse- 

 ort om sommaren är en helt annan, än den nu befanns vara. 

 Den öfvervintrande skalbaggen var nämligen den till familjen 

 Chrysomelidae hörande Phyllodecta vitelUnae h., hvilken som- 

 martid allmänt anträffas på videarter, pil och poppel. Här 

 föreligger ett egendomligt fall af ombyte af vistelseort, i det att 

 en skalbagge, som egentligen lefver på videarter, söker sig en 

 vinterbostad på barrträd. 



Orsakerna till en sådan växling af sommar- och vinter- 

 lokal kunna naturligtvis vara mångahanda. Måhända kunde 

 dock en af dessa bestå däri, att videbuskarne med sin fasta, 

 släta bark och sina kala grenar icke erbjuda insekten ett så 



4 



