B Kritik och >Kritik». 15 



öfrigt tillåter jag mig hänvisa till mina »Fundamenta malacolo- 

 gica» sidan 65. 



»Isynnerhet af senare tid», heter det. Vet då i(ke Hr. L. 

 att detta är alldeles emot naturens ordning? I ungdomen är 

 man liberal och frikostig, kanske slösande, på gamla dar kon- 

 servativ och sparsam; som nybörjare, med inskränkta vyer och 

 då ännu okunnigheten hänger som en tät slöja för blicken, ser 

 man gerna i allt, som är nytt för en sjelf, äfven något nytt för 

 andra, men det man inte alls kan fatta, går man försigtigt om- 

 kring såsom något »misstänkt». Med åren, efter otaliga för- 

 nyade pröfningar och allteftersom morgondimman skingrar sig, 

 blir man mera »skeptisk» och framför allt mera sjelfkritisk, 

 man tvekar oftare, pröfvar noggrannare och dömer ej förr än 

 man pröfvat. 



Herr L. beklagar sig öfver huru ytterst svårt han haft att 

 »kritisera» mina arbeten, då han »endast» haft tillgång till »diag- 

 noserna» (utförliga och omsorgsfulla nog att kunna kallas be- 

 skrifningar) på de flesta arterna, men erkänner att han aldrig 

 sett ett exemplar af dessa och icke ens kunnat ef- 

 ter figurer bilda sig någon föreställning om dem. 

 Ja, det medgifves att man skall vara mycket — modig att un- 

 der sådana förhållanden uttala en kategorisk förkastelsedom 

 öfver alla af mig såsom förut obeskrifna uppställda arter, »om 

 hvilka han icke själf kunnat bilda sig ett omdöme». Det hade 

 möjligen varit bättre att vänta tills rustkammaren blifvit bättre 

 försedd. »Andra författare» (t. ex. K ob e It och Gles sin, att 

 icke nämna Locard, Fagot m. fl.) hafva till arter upphöjt 

 former, i hvilka jag först icke vågade se annat än varietetei . 

 Blott en enda författare (dr. Wagner i Wien) har roat sig med 

 att »draga in» en del Pomatiasformer, som icke blott jag utan 

 nästan alla samtida betraktat såsom arter. Detta slägte är också 

 mycket formrikt och mer än vanligt öppet för olika åsigter, men 

 ännu är sista ordet om betydelsen af dess former visst icke 

 uttaladt. 



Om figurers betydelse inom malakologien är jag nödsakad 

 att hänvisa till Fundam. malacol., till sid. 77. Jag har visser- 



