16 N:o 2. C J. Westerlund, B 



ligen flera gånger bifogat figurer till mina beskrifningar, såsom 

 i Malakazool. Blätter ett större antal, t. o. m. kolorerade, hvil- 

 ket jag dock anser sämst af allt, i mina afhandlingar öfver 

 Jenisej- och Vegaexpeditionerna o. s. v.; men för mig blir all 

 tid en noggrann beskrifning af större värde än hvarje figur, 

 då det gäller artkarakterer, som äro att söka inuti föremålen 

 eller som afse de yttre delarnes relativa förhållande (t. ex. 

 vindningarnes relativa höjd, hvilket lemnar goda artkarakterer 

 särskildt hos Veriirjines, liksom deras olika tillväxt på bredden 

 hos si. Vitrea och Viirinä, och som mycket noggrannare kan 

 beskrifvas än afbildas). Låtom oss dessutom antaga, hvad som 

 oftast torde vara händelsen, att en författare sjelf icke kan föra 

 ritstiftet utan måste (såsom jag) uppdraga åt en i konsten kun- 

 nig person att afbilda del ofta mycket lilla naturföremålet med 

 alla dess egendomligheter, men denne dessinateur icke är natur 

 kunnig eller åtminstone icke »fackman» och icke kan fatta be- 

 tydelsen af de karakterer han får anvisning att framhålla; an- 

 tag vidare att författaren och ritaren bo långt ifrån hvarandra. 

 så att den förre icke kan öfvervaka den senares arbete, som 

 sig bör. Men, om ändå figurerna blifva någorlunda naturtrogna, 

 så skola de öfverlemnas till en träsnidare eller gravör, och hans 

 arbete sker väl alltid handtverksmessigl. Slutligen läggas dessa 

 figurer under tryckpressen och der underkastas de ofta en så 

 nedsvärtande »kritik», att artbeskrifvaren omöjligen kan känna 

 igen dem. Kommer sen målaren med sina pytsar och skall 

 vcorrigera naturen», fyller alla sömmar och alla fördjupningar 

 med färg och tillintetgör all mikroskulptur, så har man väl skäl 

 att säga: heldre inga figurer, men goda beskrifningar, såvida 

 icke författaren sjelf är skicklig tecknare. Knappt då! 



Nu vill jag anföra några exempel ur Herr L:s »kritik». 



Under rubrikerna »osäkra synas mig», »såsom osäkra be- 

 traktar jag», »sannolikt blott» anför Hr. L. bl. a. följande: 

 Viirinä holmiensis blir blott en form af V. pelliicida Müll, (om 

 Hr. L. vill läsa igenom beskrifningen, så skall han finna, att 

 den nya artens närmare anförvandter äro att söka i en helt 

 annan grupp än dit V. pellucida hör). — Hyalinia upsaliensis 



