18 N:o 2. C. A. Westerlund, B 



rätt, som hos landsnäckorna i allmänhet och inom -vissa slägten 

 isynnerhet; men såsom sjelfständiga former förmenar jag att de 

 äro lätt skiljbara för ett någorlunda öfvadt öga, de må sen 

 kallas arter eller icke. Eller också måste hela sektionen Gy- 

 raulus betraktas såsom en art {albus L.) och det går väl svår- 

 ligen an. Gy rmUus-f OTmerna stå i detta fall alldeles i paritet 

 med de många arter, som botanisterna afskilt från Linné 's 

 Ranunculas aquatilis och förenat till slägtet Batrachium. — 

 Vaivata antiqua Sow. »är enligt Johansen endast varietet af 

 piscmalisy> (jag kan icke påminna mig någon annan författare, 

 som har samma åsigt; redan såsom fossila betraktas de båda 

 arterna såsom väl skilda!). Herr A. G. Johansen i Ribe är 

 f. n. mycket radikal och ingen vän af den aposterioriska filoso- 

 fien. Att förneka V. antiqua arträtt var en småsak, jag vill 

 derför anföra några andra radikala åtgärder. Ancylus danicus 

 W. (som han säkerligen aldrig sett) kan han »ikke engang be- 

 tragte som en saerlig Varietet» af A. lacustris; Plan. septemgy- 

 ratus Z. och Pl. daxuri Mörch. (två former, som utvecklat sig 

 i fullkomligt motsatta riktningar) anser han »for identiske eller 

 i hvert Fald for Varieteter, der kun ere lidet utprsegede» af 

 Pl. spirorbis »O. Fr. Müller»; PI. ammonoceras W. och Pl. crypt- 

 omphalus W. äro naturligtvis »så- lidet karakteristiske», att han 

 knappt anser dem för varieteter af corneus; Limnce<i truncatula 

 är icke annat än en »hungerform» af L. palustris L.; »Müllers 

 Nerita pusilla er uden Tvivl et yngre Individ af V . pisdnalisy , 

 oaktadt, såsom Müller sjelf säger, y>Neritam piscinalem valde 

 ref ert, at multo minor, «fe tamen anfractuum quatuor est» och 

 Mörch: umbilicus perspectivus cylindricus», då nafveln hos en 

 ung piscinalis aldrig är mer än en rima; »Sphcsrium corneum 

 L. var. scaldianum Norm. är =: S. ulicnyi West.», ehuru den 

 förre tillhör sektionen Corneola och den senare sekt. Calyculina 

 och äro till form m. m. högst olika hvarandra, hvarpå prof. 

 Ulicny i Trebitsch först fastade min uppmärksamhet; att sam- 

 manfösa alla våra talrika Anodonta-iovxn^v under ett namn [A. 

 mutabilis Cl.) såsom en och samma art, är nog förståndigt, ty 

 det är beqvämt och vida lättare än att på de mångfaldiga före- 



