24 N:o 4. Ernst Häyrén. B 



seende, som just trakten kring Björneborg», förklarat sig villig 

 att med upplysningar och råd tillhandagå exkurrenten. Såsom 

 ett önskemål få vi slutligen uttala, att ett antal öfvertryck af 

 den framtida publikationen finge af oss utlösas. Björneborg 

 den 13 mars 1901. 



Björneborgaro.» 



Det i ofvan stående skrifvelse omnämnda stipendiet blef 

 af Sällskapet mig tilldeladt, och bedref jag under april, maj 

 och de första dagarna af juni förberedelser till resan. Så- 

 lunda sammanställdes förefintliga floristiska uppgifter angående 

 Satakunta, anskaffades topografiska och geologiska kartor öfver 

 Björneborgs omnejd, inköptes en del förnödenheter o. s. v. 

 Under detta arbete erhöll jag af d:r Hj. Hjelt i Karkku en 

 mängd både skriftliga och muntliga litteraturuppgifter och an- 

 visningar, medan d:r B. Bold t i Björneborg meddelade mig 

 åtskilliga viktiga upplysningar, mest af praktisk art, angående 

 förhållandena i nämnda stad. Det är mig både en plikt och 

 ett nöje att här till dessa personer frambära uttrycken för min 

 uppriktiga tacksamhet. 



Till d:r Hj. Hjelt står jag i största förbindelse äfven för 

 de många värdefulla råd och anvisningar han gaf mig under 

 ett kort besök på Järventaka gård i Karkku. Under hans er- 

 farna ledning var jag då i tillfälle att iakttaga floran och vege- 

 tationen vid öfre loppet af Kumo älf; under våra gemensamma 

 exkursioner uppmärksammades särskildt de för öfre delen af 

 Kumo älfdal karakteristiska Scolochloa aruridinacea, Nasturtium 

 amphibiiim och Stellaria ulü/inosa. 



Den 9 juni på e. m. anlände jag till Björneborg. Här 

 kompletterades utrustningen, bl. a. genom anskaffande af kar- 

 tor öfver själfva staden och dess marker. 



Redan en blick på kartan visar, att Björneborgstrakten 

 erhåller sin karakter af Kumo älf, som nordväst om staden 

 bildar ett närmare en mil långt och öfver 2 km bredt ödelta. 

 Slätten kring Björneborg består till största delen af älfvens 

 aflagringar. Det var därför naturligt, att älfven och dess infly- 



