28 N;o 4. Ernst Häyrén. B 



vudsak såsom ofvan skildrats. — En del vikar innehålla mas- 

 sor af Amhlystegia, och då finnas på öfvergången till fast mark 

 gungflyartade bildningar. 



Tåtelängarna skulle säkert förvandlas till saliceter och 

 skog, om ej de videplantor, som kunna skjuta upp redan i 

 Eqviseium-héXiei, ständigt af befolkningen bortrödjades. 



Uti deltat gjordes ock floristiska iakttagelser. Många an- 

 nars vanliga arter anträffas här icke, dels emedan de ej ännu 

 hunnit infinna sig, dels emedan lämpliga lokaler saknas. 



Den 8 juli — 1 augusti undersöktes fortsättningen af den 

 nordöstra älfstranden från Torbonäs till Krootila, Kahaluoto, 

 Väkevä nokka och Lyttskär, hvarjämte en färd företogs till 

 några holmar i Hvittisbofjärds skärgård och de flesta holmarna 

 utanför Lyttskär, bl. a. Sådö och Busö. Trakten kring 

 Rosnäs och Hjulböle blef till följd af den knappa tiden icke 

 närmare utforskad, men någon större lucka torde härigenom ej 

 uppstått i undersökningen. Afven här förekomma helt visst 

 intressanta lokaler, men de synas, åtminstone vid flyktigt betrak- 

 tande, i det hela vara af samma slag, som lokalerna i de mera 

 noggrannt undersökta trakterna. 



Bland anmärkningsvärda växter, som anträffades, må om- 

 nämnas Salicornia herbacea och Aira caespitosa X ^- bottnica. 

 Vid Pirunpesä, ett stort stenröse i Lyttskärs skog, insamlades 

 flere arter mossor. Några växttopografiska anteckningar gjor- 

 des, bl. a. på den egendomliga, låga deltaön Krootilan santa. 



Den stora höjdsträckning, som ofvanom Härpö, Rosnäs 

 och Hjulböle begränsar älfdalen, träder invid Torbonäs helt 

 nära älfstranden och på Lyttskärs område når den fram till 

 denna. Ylinokka, Kahaluoto och Väkevä nokka ligga dessutom 

 på en mindre höjdsträckning, som äfven sluttar direkt ned mot 

 älfven. Dessa höjdsträckningar äro, likasom de ute i älfven lig- 

 gande öarna, bildade af krossgrus, där medelstora och stora 

 stenar äro mycket allmänna. Granskogen, som för det mesta 

 bekläder dessa höjder och öar (den är dock numera till stor 

 del nedhuggen å Lyttskär), kan t. o. m. på långa sträckor vara 

 så godt som ett enda stenröse, där man får hoppa från sten 



