38 N:o 6. Harald Lindberg. B 



Oahopsis speciosa Mill. 

 Likasom O. bifida allmänt utbredd öfver hela området. 

 Af ifrågavarande art äro inom vårt land anträffade ett par 

 egendomliga färgvarieteler, nämligen a) en rödblommig, f. jnir- 

 purea Saelan p. p., utmärkt genom röd pip och öfre läpp (den 

 undre läppen har violett midtflik och gula sidoflikar såsom hos 

 den vanliga formen) samt b) en hvitblommig, f. alba, med en- 

 färgadt hvit krona. Af dessa är f. purparea till först anträffad af 

 rektor E. J. B udden på Vehmersalmi invid Kuopio (10. VIII. 

 1888); senare har professor Th. S a el an påträffat några indi- 

 vider af samma form i en kornåker i Kb, Juuka, Lonkkavaara, 

 Hartola (3. VIII. 1900). På båda dessa ställen växte den tillsam- 

 mans med den vanliga formen. Den senare färgvarieteten, f. 

 alba, är af student F. W. Klingstedt observerad vid Ilonoja 

 i Jaala socken, Ta (8. VIII. 1898). De första af prof. Sa e lan 

 såsom f. purpurea vid ett af Sällskapets möten anmälda exem- 

 plaren från Helsingfors tillhöra ej O. speciosa, utan den nedan 

 anförda G. jnibescens. 



Oaleopsis pubescens Besser. 

 Denna för vår flora främmande art skiljer sig från O. 

 speciosa, O. bifida och G. ietrahit genom stammens afvikande 

 beklädnad: nedåtböjda, mjuka, något krulhga hår jämte si)ar- 

 sammare inblandade, styfva, borstlika sådana, liknande dem 

 hos nyss nämnda tre arter. Blommorna äro röda med gul pip 

 och stora som hos G. speciosa. Prof. S a elan har tvänne gån- 

 ger i Arkadia-trädgården härstädes anträffat G. pubescens, där 

 den växte tillsammans med Lamium album, L. purpureuvi och 

 G. bifida, första gången den 6. IX. 1894, då endast en individ obser- 

 verades, och därefter 22. Vill. 1895, då några exemplar iaktto- 

 gos. Senare har prof. Saelan därstädes förgäfves eftersökt den- 

 samma. Den form, som här anträffats, är f. hispida Tausch, 

 utmärkt genom mer rikligt förekommande borsllika hår. G. jmbe- 

 scens är att betrakta såsom tillfällig hos oss. Den tillhör öfverhuf- 

 vud alls icke den nordeuropeiska floran, men förekommer däre- 

 mot i sydöstra Europa och östra delarna af Central-Europa. 



