78 J. Sahlberg, Nykomlingar till Finlands insektfauua. 



L. sibirica Motsch. Fusco-ferruginea, antennis tenuioribus, 

 articulo 4:o supero inspecto latitudine paullo longiore; capite 

 distincte alutaceo, impressione frontali inter antennas laevi, pro- 

 thorace latiore, lateribus a basi ultra medium subparallelis, 

 disco subtiliter granulato, minus breviter fulvo-pubescenti ; ab- 

 domine supra sublaevi, ante apicem cingulo nigro-fusco. Long. 

 5 mm. 



Mas: antennis articulis 3:o et 4:o intus dense flavo-pube- 

 scentibus. 



Motsch. Bull, de Mose. 1844. IV, 816. — Wasm. Deutsch, 

 ent. Zeitschr. 1896, 248. 



L. strumosae F. simillima et valde affinis, sed differt ca- 

 pite minus dense et subtiliter alutaceo, antennis distincte te- 

 nuioribus, articulo 4:o a supero viso latitudine paullo longiore 

 (nec paullo breviore ut in illa) prothoraceque paullo latiore, 

 praesertim ante medium lato. 



Denna art är hos oss hittills funnen vid Kavantholm nära 

 Viborg af Mannerheim, vid Gorki nära floden Svir af föredra- 

 garen samt i Karislojo af R. Forsius, som tagit den tillsammans 

 med Formica sanguinea den 5 aug. 1901 och 22 aug. 1902. 

 — ■ För öfrigt hittills känd endast från Sibirien och Daurien. 



3. Atemeles imradoxus Grav., Wasm. Den rätta, af Gra- 

 venhorst först under detta namn beskrifna arten togs af studd. 

 R. Forsius och R. Krogerus tillsammans med Forynica pratensis 

 L (= congerens Nyl.) i Karislojo den 10 aug. 1902. Den före- 

 kommer för öfrigt i större delen af Europa och äfven i södra 

 Sverige. Den art, som förut hos oss äfvensom i Sverige gått 

 under namn af A. paradoxiis, är A. pubicollis Bris. var. excisa 

 (= A. excisus Thoms. Opusc. ent. IV, 371.). Den rätta 

 A. paradoxus Grav. skiljer sig från den sistnämnda genom 

 mindre storlek samt genom på öfre sidan tämligen tätt punk- 

 terad, undertill långt och tämligen tätt gulhårig abdomen samt 

 nästan glatt och otydligt punkterad prothorax. 



Enligt Wasmann's noggranna observationer och under- 

 sökningar lefva arterna af detta släkte hos tvänne skilda värdar, 

 i det de lägga ägg och undergå sin förvandling hos olika 



