Mötet den 7 mars 1903. 113 



voro i allmänhet ej på förhand planlagda, utan begagnade jag 

 mig af tillfället att med forstmästare, landtmätare och andra 

 resande göra besök i aflägsnare trakter, då jag på grund af 

 ekonomiska skäl ej annars sett mig i stånd att utsträcka mina 

 resor alltför långt. 



Den 25 juni företog jag min första exkursion. Den varade 

 fyra dagar samt gällde Paanajärvi och fjället Nuorunen. Lands- 

 vägen går först 6 km genom tallskog och moar, sedan blir 

 granen allena härskande ända till Paanajärvi, vid hvars västra 

 del tallen åter dominerar. På »vaarorna» å sjöns norra strand 

 sträcker sig granskogen uppblandad med björk till Mäntyniemi 

 i väster; på södra stranden går den däremot ända till Korpela 

 och Selkäjoki. Området norr om sjön utgöres af ett rent 

 granomräde; söderut är likaledes granen förhärskande åtminstone 

 till Tolpanjärvi, söder om Tavajärvi. Tallbältet vid sjöns västra 

 del torde endast vara ett par km bredt. Vid Paanajärvi var 

 växtligheten långt hunnen: Asiragalus, Oxytropis, Poientilla tnvea, 

 Viola rwpestris var. glaherrima stodo i full blom. På Nuorunen 

 däremot befann sig allt ännu i knoppstadium, endast Ärcto- 

 staphylos alpina blommade. 



Den 2 juli begaf jag mig öfver Haataja och Tolvaniemi 

 till Riisitunturi och vidare öfver Virranniemi till Ollila. Det 

 var min afsikt att härifrån fortsätta färden till Oulankajokis 

 öfre lopp, men då jag den 10 juli åter skulle vara i kyrkbyn, 

 nödgades jag från Ollila återvända öfver Kallunki, Virranniemi 

 och Rukatunturi. — Vägen från kyrkbyn till Haataja är ytterst 

 enformig: närmast byn tallmoar, för öfrigt mer eller mindre 

 dåliga tallskogar ända till några km från Haataja, där granen 

 vidtager. Enformigheten afbrytes endast föga af de djupt liggande, 

 små träsken. Det förtjänar måhända omnämnas att — enligt 

 meddelanden i kyrkbyn — vid Oivankijoki växer en björk, 

 hvars gulnade löf icke affalla till vintern. — Riisitunturi är ett 

 rätt vidsträckt fjäll. Här anträffades blommande Ardostaphylos 

 alpina, Loiseleuria procumbens, Salix glauca samt Lycopodium 

 clavatum f. lagopus. På fjällsluttningen mot öster förekom 

 ymnigt en half meter höga aspar. 



