120 Mötet den 4 april 1903. 



I Skandinavien går deras utbredning något längre mot norr. 

 I Sverige går Gagea enligt Neuman's Flora till Norrland, 

 där den dock förekommer endast i kustprovinserna, Anemone 

 däremot ända till Lappland. I Norge förekommer Gagca enligt 

 Hartman ännu vid Trondhjem. Anemone?, nordgräns är ej 

 angifven. 



Arternas utbredning i norra Ryssland och Sibirien är jag 

 tyvärr ej i tillfälla taga reda på. Måhända gå de i Asien högre 

 mot norr än i Euro])a. 



Oagea lutea fann jag endast på ett ställe i Ponojdalen, på 

 vänstra, norra flodstranden, ej långt från byn Ponoj. Den växte 

 på en obetydlig fläck å af rinnande vatten fuktad mark, till- 

 samman med Myosotis siliatiea, Veratrum lohelianum, Pedicu- 

 laris verticillata, Ranunculus Sibiriens m. fl. växter. Endast ett 

 fåtal individer voro fertila. 



Habituellt skiljer den sig från den i södra Finland före- 

 kommande formen genom ringare storlek och färre blommor — 

 en stor del exemplar hade endast en blomma — men de bota- 

 niska karaktärerna öfverensstämma fullkomligt. 



Anemone nemorosa observerades på tvänne ställen, det 

 ena helt nära den plats, där Gagea växte, det andra ett par kilo- 

 meter högre upp för floden, äfven detta på vänstra flodstranden. 

 På hvartdera stället förekom arten i endast några få exemplar, 

 växande tillsammans med allehanda större växter och nästan 

 dolda af dessa. 



Samtliga i Ponoj funna exemplar hade kalkbladens antal 

 större än det normala 6. Flera exemplar hade öfver 9 kalk- 

 blad. I öfrigt öfverensstämmer den här funna formen med den 

 vanliga. Måhända äro dock svepebladen något mer håriga. 



Gagea hittades blommande den 3 juli. Anemone med halft 

 utslagna blommor samma dag samt på det andra stället i full 

 blom den 19 juli». 



Prof. O. M. Reuter anförde följande: 



Liasins alienns Först., fannen i Finland. 



»De sandformationer, hvilka finnas på flera ställen vid de 

 finska kusterna och ställvis bilda värkliga dvner, hafva visat 



