170 Mötet den 2 maj 1903 



själf funnit arten å ifrågavarande lokal, utan tvifvel skulle lika 

 ifrigt som undertecknad hålla på dess rätt att införlifvas med den 

 finska floran. Jag yrkar därför på, att Fritillaria meleagris, 

 då en ny upplaga af »Herbarium Musei fennici» utarbetas, 

 ovillkorligen bör upptagas som fullgod finsk art. 



Äfven Papaver dubium anser jag böra upptagas i den 

 finska floran, åtminstone från Åland. Arten har i flera decen- 

 nier förekommit ymnigt på en åker å Bolstaholms säteri och 

 tyckes ej låta störa sig af de omväxlingar, åkern ständigt är 

 underkastad. Redan år 1867, da min aflidne fader öfvertog 

 nämnda egendom, fäste han sig — ehuru ej det ringaste bota- 

 nist — vid dess rikliga förekomst på denna åker. Då den 

 dessutom uppträder på samma sätt å andra orter på Åland, 

 vore det väl skäl att räkna äfven denna växt till vårt lands 

 flora, lika så väl som t. ex. Centaurea cyaniis och Agrostemtna 

 githago. 



I sammanhang härmed ber jag få komplettera de uppgifter 

 jag hösten 1897 meddelade om lorilis anthnseus' förekomst på 

 Dånö i Geta, Åland. 



Sommaren 1900 besökte jag åter ifrågavarande ställe och 

 fann då arten växande på flera naturliga lindor inom samma 

 inhägnad, där jag förra gången funnit denna växt. Dä någon sådd 

 af höfrö här ej förekommit, är det högst sannolikt, att arten i 

 fråga är lika inhemsk på denna lokal som öfriga därstädes 

 förekommande växter. Då jag sommaren 1897 hittade det 

 första exemplaret, voro lindorna redan slagna och afbetade 

 af får*. 



Rektor Arrhenius förevisade följande 



Anmärkningsvärda växter: 



Salix caprea X lappoiium från Åbo, bestyrkande riktigheten af 

 en tidigare bestämning, samt Cardamine parvifiora, Carex praecox 

 och Botrychium matricaricefoUum från Pargas. 



Stud. C. G. Björkenheim gjorde följande meddelande: 



Schinzia Aschersoniana Magn. 



— Se pag. 181. 



