Mötet den 2 niaj 1903. 



177 



Ungefär lika yniiiiga bland såväl hvit- som svarthafren 

 äro således Rumex acetosclla, Polygoimm tome)itosun), P. con- 

 volvulus, Chenopodiuni album och Thlaspi arvense, hvilka alla 

 uppträda ymnigt. Ymnigare bland det sydryska utsädet äro 

 Phlcion^ Carum, Galeopsis samt isynnerhet Agrostemtna. Bland 

 Vologda-hafren ymnigare äro åter Limun och Centaurea cijauus. 

 De för den sydryska hafren mest karaktäristiska ogrässlagen 

 äro Panicnni milinccwu, P. glaficutu, ChcErophyllHm hulbosuui, 

 Silene venosa, Neslea, Bnplinvus, Sitiapis, Berieroa, Medicago 

 lupulma, MelUotus luelilotus ofßciualis, Euphorbia esula (E. 

 virgata?) och Courolrulus orveusis, hvilka samtliga fullständigt 

 saknas i det nordryska utsädet. Kännel ecknande åter för 

 Vologda-hafren äro följande arter, som i sin tur saknas bland 

 den sydryska säden, nämligen Bromus arvensis, Loliutn temu- 

 lentiiin, L. re?uotum, Spergula arvensis, Stellaria media och 

 Trifolium pratense, hvilka alla uppträda ymnigt, vidare Juncus 

 bjifonius, Viola arvensis och Myosotis iuiertnedia, som förekonnna 

 i mindre mängd, samt dessutom några andra, som uppträda 

 sparsamt — mycket sparsamt. 



För större öfverskådlighets skull meddelas följande tabell, 

 upptagande alla arter, som kunnat identifieras. 1 betecknar 

 ymnigt förekommande arter, 2 täml. ymnigt, 3 täml. sparsamt, 

 4 sparsamt samt 5 mycket sparsamt förekommande. 



12 



