10 Brenner, Picea excelsa f. virgata. 3. X. 1908. 



grannbyn Joddböle, befinna sig det formen renast represente- 

 rande trädet och de endast i toppen «-/r/ya^a-artade exemplaren 

 i hvarandras närhet i den af gränsbäcken genomflutna, med 

 klibbal, björk, tall och gran bevuxna dälden, det fjärde åter på 

 litet längre af stånd därifrån, tätt omgifvet af enar och resliga 

 tallar, samt längre ifrån granar, björkar och klibbalar, på slut- 

 tande mark vid foten af de här befintliga granitklipporna. 



Detta träd är så till vida anmärkningsvärdt som det, att 

 döma af de kvarsittande förtorkade grenarne vid basen, med 

 sina två stammar uppvuxit från den ungefär en half meter höga 

 stubben af en afhuggen vanlig gran. Utom dessa två resliga 

 friska stammar har tidigare ännu en tredje obetydlig stam af 

 vanlig granform från basen af en af den ursprungliga stammens 

 grenar utvecklats, men efter få år borttorkat, hvarjämte de före- 

 nämnda, invid stubbens afskärning framskjutande stammarne 

 äfvenledes vid sin bas förete vanliga, numera förtorkade gran- 

 grenar. På ungefär halfannan meters höjd öfver marken be- 

 gynna dessa grenar mot spetsen antaga den för ormgranen 

 karaktäristiska långa, vidjelika, enkla eller fågreniga formen, 

 hvarpå de öfre grenarne helt och hållet öfvergå i denna form, 

 de nedra af dessa, pä en sträcka af vid pass fem meter af 

 strunmen, ännu ställvis tätt kortgreniga och därigenom delvis 

 påminnande om f. oligoclada eller Lojo-granen, de öfra, i den 

 omkring tre meter höga toppdelen däremot utan dessa korta 

 smågrenar. Detta vid pass tio meter höga dubbelträd ådaga- 

 lägger alltså tydligen en gradvis utveckling från vanlig gran till 

 ormgran. 



Äfven de ofvan nämnda, endast i toppen med rirgata- 

 formade grenar försedda, men för öfrigt normalt bildade, ehuru 

 nedtill borttorkade granarna, af hvilka den ena, från ett afhug- 

 get ungt träds basgren uppvuxna, når omkring fem meters höjd, 

 det andra åter endast tre meter, angifva den ifrågavarande 

 granformens helt och hållet tillfälliga natur eller, om man så vill, 

 dess egenskap af att vara en yttring af naturens lek. 



Det fjärde, omkring 18 år gamla, vidpass fem meter höga 

 trädet däremot, hvilket af min son W i d a r först upptäcktes och 



