3. X. 1903. Nordström. — K. O. Elfving. 13 



uppehåller sig på näringsväxten, ätande hål i bladen. Sedan 

 börjar skalbaggen småningom ändra färg. Thorax' och elytras 

 sidor få en ljusröd skiftning, som småningom utbreder sig öfver 

 hela ryggsidan. Småningom blir den röda färgen mörkare, och 

 skalbaggen antager sitt slutliga utseende. Denna definitiva färg- 

 förändring tager en tid af omkring två veckor. Ungefär samti- 

 digt, dels före, dels under eller efter färgförändringen, kryper 

 skalbaggen ned i vinterkvarter för att följande vår ånyo krypa 

 upp på JwM^a-stånden. 



Så väl larv som puppa äga i sin färg ett ypperligt skydds- 

 medel. Detsamma kan i ännu högre grad sägas om imago i 

 sitt gröna stadium. Den gröna färgen med de svarta fläckarna 

 stämmer alldeles öfverens med de likaledes gröna, af larvens 

 angrepp svartfläckiga //^^/ /a- bladen. Trots det att skalbaggen 

 mest uppehåller sig på öfre sidan af de öfversta bladen, är den 

 synnerligen svår att få sikte på. Då skalbaggen i sin nyvunna 

 röda färgdräkt går i vinterkvarter, finner den likaledes bland 

 de affallna rödbruna //??//a-bladen ett ypperligt gömställe. På 

 försommaren däremot, då skalbaggen sin vana trogen uppehåller 

 sig på öfre sidan af näringsväxtens blad, är den naturligtvis 

 synlig på långt håll.» 



Forstmästare K. O. Elfving gjorde följande meddelande 

 Om fjäll-lemmelns förekomst i Lappmarken år 1903 



»Såsom kändt hafva fjäll-lemlarna i stora skaror åter salt 

 sig i rörelse i vår höga nord, där de denna gång synas bredt 

 ut sig å mer än vanligt stor areal. Förutom i det egentliga 

 Lappland, hafva de påträffats inom Kuolajärvi, Kuusamo och 

 Taivalkoski, därifrån de under hösten vandrat västerut till Kemi- 

 järvi, Pudasjärvi, Rovaniemi, Kolari och nyligen hunnit fram 

 till trakterna af Simojärvi. Enligt allmoge-uppgifter torde det 

 vara mer än 20 år sedan lemmeln förekommit så talrikt som 

 nu. I Kuolajärvi och i Kemijärvi påstod man sig ej på 30 år 

 hafva sett nämnda djur. Hvad åter Rovaniemi beträffar, nämner 

 folksägnen om dess förekomst där senast för c. 40 år sedan. 



