5. III. 1904. Granit — E. Reuter. 91 



Fjolårets lemmeltåg äro bland de mest omfattande, som 

 iakttagits i Finland, och torde under det gångna seklet öfver- 

 träffats endast af 1807--10 års vandring, då lemmeln på hösten 

 1808 i stora skaror nådde ända fram lill Bottenhafvet. När- 

 mast kan lemmelåret 1903 jämföras med 1840, då djuren på 

 några mil när nådde hafskusten. 



I fall vintern varit och blir gynnsam för fjällemmeln är 

 det ej omöjligt, alt rörelsen fortgår ännu instundande sommar. 

 Dock hör en lycklig öfvervintring utanför utbredningsområdet 

 till sällsyntheterna, likasom ock större återtåg blott sällan iakt- 

 tagits. Lemmelns normala födoämnen, renlaf, Uylocoitniwi- och 

 Dicrayiwu -mossa., bärris och dvärgbjörk, aftaga i den mån tå- 

 get når mera odlade trakter, och tillgången på gräsrötter och 

 hö är vintertiden också begränsad. Komma därtill en lång- 

 sam snösmältning och starka nattfroster med åtföljande isbild- 

 ning, äro djuren dömda till undergång. 



Lemmeltågen följas alltid af stora skaror räfvar af båda 

 arterna, hermeliner, vesslor, fjösbenta vråkar och högnordiska 

 ugglearter, som efter lemlarnas utrotande ofta hamna söderut. 

 Så t. ex. iakttogs efter 1894—96 års lemmelrörelser en myc- 

 kenhet fjällugglor i landets södra och sydvästra kusttrakter. 

 Då det antagandet ej är uteslutet, att dessa åtminstone delvis 

 hitkommit från Dalarna i Sverige öfver Ålands södra skärgård, 

 vore det skäl att publicera hvarjehanda iakttagelser öfver före- 

 komsten af arktiska djurarter i södra Finland.» 



Doktor Enzio Reuter föredrog: 



Die hypopiale Nymphe von Falculifer rostratus (Buchh.) 

 als Endoparasit der Taube. 



»Vor einigen Jahren wurden in dem zootomischen Institut der 

 hiesigen Universität an Tauben, die als Seziermaterial dienten, 

 und zwar in dem Bindegewebe ausserhalb der Trachea, zahl- 

 reiche Individuen einer eigentümlichen Milbenform von Herrn 

 Assistenten, Mag. D. A. Wikström angetroffen. Diese Milben 

 wurden Herrn Dr. Erik Nordenskiöld zur Bestimmung 



