118 Nordling, Ornitologisk resa till Finska viken. 9. IV. 1904. 



Herr Elis Nordling föredrog: 



En resa i ornitologiskt syfte till några utöar i Finska 

 viken sommaren 1902. 



»Redan i slutet af april hade jag af slutat alla förberedel- 

 ser för en resa till några utöar i Finska viken, hufvudsakligast 

 i syfte att studera flyttfåglarnas vårsträck öfver dessa. — Min 

 reseplan gällde i främsta rummet Högland, hvilken ö isynnerhet 

 intresserade mig genom sitt läge midt i Finska viken. Den sena 

 våren lade dock oöfvervinneliga hinder i vägen för denna min plan. 

 Istäcket låg orubbligt kvar öfver vikar och fjärdar, omöjlig- 

 görande all samfärdsel med det från kusten aflägsna Högland. 

 Först den 16 maj kunde afresan ske från Helsingfors och äfven 

 då endast genom en tillfällighet. I anledning af på Högland rå- 

 dande hungersnöd blef isbrytaren Sampo beordrad att föra er- 

 forderliga lifsmedel till ön. Passande på tillfället anhöll och 

 fick jag af kapten Melän tillåtelse att medfölja till Högland. 

 Oaktadt det sena datum fick isbrytaren på flera ställen for- 

 cera betydande packisband, och vidsträckta fält af drifis pas- 

 serades öfverallt på öppna hafvet. Vid framkomsten till Högland 

 samma dag befanns hela östra kusten af ön blockerad af ett 

 drifisfält, som till och med Sampo hade all möda att forcera. 



Till kvarter och utgångspunkt för exkursionerna under 

 den närmaste tiden valde jag kyrkbyn Suurkylä, belägen i 

 norra ändan af ön. Ännu samma dag, som ankomsten skedde 

 satte jag mig i förbindelse med öns allmoge för att utröna 

 hvilka ställen bäst lämpade sig för anställande af observationer 

 rörande fågelsträcket. Till min stora ledsnad erfor jag då af 

 allmogens samstämmiga uppgifter, att det fåtaliga sträck, som 

 här brukar pågå, redan för en vecka sedan upphört, och att 

 endast några försenade flockar af flyttfåglar möjligen kunde 

 iakttagas. Som det lämpligaste stället för passet ansåg man 

 den nordligaste spetsen af ön vara. 



Vid tiden för min ankomst till Högland var våren icke 

 långt framskriden. Stora drifvor lågo ännu osmultna i skuggan 

 framför husen, och skogarna voro betäckta af djup snö. Endast 



