128 Nordling, Ornitologisk resa till Finska viken. 9. IV. 1904. 



vindförhållanden måst afbrytas, beslöto vi återvända till Goft. 

 Under nattens lopp blef vinden emellertid mer och mer motig 

 samt blåste upp till full storm, till följd hvaraf vi ej mera kunde 

 nå Goft, utan måste vända och på må fä länsa undan för de allt 

 mer tilltagande sjöarna. Efter en 5 timmar lång, nödtvungen 

 och äfventyrlig läns, anlände vi alldeles genomvåta och stel- 

 frusna den 4 juni på morgonen till Lill-Tytterskär. Då provian 

 ten blifvit fördärfvad af hafsvattnet, voro vi tvungna att invänta 

 vackrare väder och smulare sjö för att sedan återvända till 

 Högland eller Tytärsaari — beroende af vindens riktning. 



Fram på e. m., sedan stormen bedarrat och sjön något lagt 

 sig, kunde vi debarkera med Högland som mål för färden och 

 anlände sent på natten till fyren på Höglands södra udde, där 

 vi öfvernattade hos fyrbetjäningen. 



Ute på öppna fjärden, ungefär midt emellan Lill-Tytterskär 

 och Högland, observerade jag 3 st. Phalaropus hyperboreus sim- 

 mande på vattnet. Då vi kommit dem nära nog in på lifvet, 

 flögo de upp, hvirflande om i luften under lifligt drillande, men 

 kastade sig åter, som det syntes, alldeles häjdlöst ned i vattnet 

 ett stycke från båten. Sedan samma manöver flere gånger upp- 

 repats, höjde sig fåglarna c:a 20 meter öfver vattnet och fort- 

 satte flykten åt öster. Klockan var då V2IO på aftonen och vin- 

 dens riktning SO. 



Följande eftermiddag ankommo vi till kyrkbyn. Da jag 

 ej mer blef i tillfälle att göra några utflykter till andra öar, 

 inskränkte jag under de återstående dagarna mina ströftåg en- 

 bart till Högland. Den 14 juni afreste jag till Kotka och fort- 

 satte hemresan följande dag med bantåg till Helsingfors. 



Att resultatet af denna resa blef så klent, i det att huf- 

 vudsyftet med densamma — studiet af fåglarnes flyttning — 

 nästan helt och hållet förfelades, berodde såsom redan förut 

 antydts därpå, att jag för ishinders skull ej i tid kunde komma 

 till stationsorten. Det nästan permanent regniga och kalla väd- 

 ret var ej häller ägnadt att bidraga till ett bättre resultat. Dess- 

 utom synes Högland till följd af sitt utprägladt maritima läge 

 och sin bärgiga, otillgängliga natur, som erbjuder få eller inga 



