7. V. 1904. K. O. Elfving, I Finland förekommande Lophyriner. 135 



Det gjorda fyndet gaf mig anledning att närmare granska 

 materialet af Lophyriner i vårt universitets entumologiska sam- 

 lingar, hvarförutom talrika Lophyrus-Qxem^X^v af i staden vi- 

 stande entomologer välvilligt ställts till min disposition. Resul- 

 tatet af mina undersökningar är följande: 



Under L. virens Kl. fann jag 3 arter inställda, nämligen 

 L. virens Kl., L. hercyniae Htg och L. paUkbts Kl. Af de 

 två förslnämnda arterna föreligga talrika exemplar, mest $5, af 

 L. pallidns endast 2 $$. Bland obestämdt material fann jag 

 en § af L. laricis KL, tagen af prof. O. M. Reuter i Pargas, 

 hvarförutom en 9 af mag. B. Poppius ställts till min dispo- 

 sition. Samma samlare innehade också 3 ^-exemplar — näm- 

 ligen från Pargas (Reuter) samt Åland och ryska Karelen 

 (Poppius) — af en stor Lojjhyrii s-art, hvilken jag fann vara 

 L. nemorum Kl. Bland L. ryfiis liknande exemplar fann jag 

 en $ af L. socins Kl., tagen i Esbo af fröken d:r E. Elmgren. 

 Af L. frntetoruiii Kl. funnos i Universitetets samlingar endast 

 (5-individer, men numera föreligga af denna art talrika $-exem- 

 plar, de flesta tagna af O. M. Reuter i Pargas. Af öfriga ar- 

 ter, L. pini L-, L. riifiis De G. och L. pallipes Fall., anträffa- 

 des mer eller mindre talrika exemplar. 



Af släktet Monoctenus föreligga talrika exemplar af AI. 

 jiDLiperi L. (5?, af M. obscuralus Htg endast 3 c5-individer. 



Såsom af ofvanstående synes, uppgår totalantalet af mig 

 numera kända finska Lophyriner till 13, däraf 11 Lophyrus- 

 arter och 2 Monoctenus- arier. Enligt hvad Universitetets sam- 

 lingar gifva vid handen, torde endast 5 (eller 6, ty för L. palli- 

 dus fanns plats reserverad i samlingarna, ehuru ej exemplar — 

 möjligen beroende på en tillfällighet — voro inställda) Lophy- 

 rus- och 2 Monoctefiv s -arXer förut varit kända från vårt land, 

 hvarför de öfriga nu föreliggande arterna, L. vemortim, L. 

 hercyniae, L. laricis, L. erertiila och L. socius torde böra an- 

 ses som nya för den finska faunan. Då utbredningen af våra 

 Lophyriner är ytterst litet känd — det nu föreliggande materia- 

 let är alltför knappt för att lämna en tillförlitlig bild häraf — 

 vore det önskligt, att herrar entomologer och exkurrenter ville 



