162 Orförandens årsberättelse. 13. V. 190 



de anmärkningsvärdaste fynden har han redogjort i tvätine före- 

 drag, som ingå i våra »Meddelanden»; de gjorda samlingarna, 

 rikliga och välkonserverade, hufvudsakligen bestående af kärl- 

 växter, har han inlämnat till Museum. Den detaljerade skildrin- 

 gen af floran och vegetationen i Karelia pomorica ämnade han 

 längre fram sammanställa. Hösten 1894— december 1896 var 

 han vårt Sällskaps sekreterare, punktlig och noggrann; till vår 

 75-års fest sammanställde han förteckningen öfver Sällskapets 

 medlemmar. Under åren 1895 — 96 var han äfven biträdande 

 redaktör för »Geografiska föreningen» s tidskrift, i hvilken flere 

 uppsatser af hans hand ingå. År 1897 öfverflyttade Bergroth 

 från hufvudstaden till Fredrikshamn som rektor för privata 

 svenska lyceet samt föreståndare för den 5-klassiga samskolan 

 därstädes. Under ferierna skulle det botaniska arbetet afslutas. 

 Och ingen tviflade att så skulle ske. Men efter en hösten 1900 

 ådragen förkylning angreps den kraftiga mannen af en bröst- 

 åkomma, som snart visade sig vara tuberkulos. Vintern 1901 

 — 1902 vistades Bergroth i Arosa och hemkom betydligt för- 

 bättrad. Han sökte sig nu ett lättare arbetsfält och blef hösten 

 1903 folkskolein«;pektor i Vasa. Men sjukdomen bröt åter ut 

 med förnyad kraft och den 25 januari detta år afled han i 

 Filppula. Vi måste beklaga att en så varmt intresserad, kunnig 

 och pålitlig forskare ryckts från vår krets. Hans vänfasta per- 

 son har kvarlämnat ett godt minne. Hans arbete om Karelia 

 pomorica blef ofulländadt; men hans anteckningar hafva af 

 hans änka öfverlämnats till Sällskapet och af dem kan helt 

 visst en del offentliggöras.» 



Förutom dessa tre vetenskapligt verksamma forskare har 

 Sällskapet förlorat ännu tre ledamöter, hvilka väl i främsta 

 rummet egnat sig åt andra värf, men det oaktadt sysselsatt sig 

 äfven med naturalhistoria. Med ålderns rätt må här först näm- 

 nas Xenofon Willehad Nordling, hvilken 67 år gammal 

 bortgick i dec. 1903. Sedan år 1873 anställd såsom länsman 

 i Enare distrikt och sedan 1894 i Haukipudas, har han i höga 

 norden verkat för införande af bättre odlingsmetoder, och hans 

 framgångsrika försöksodlingar af trädgårdsväxter hafva erhållit 



