178 



Forssell, Echinorhynchus semermis ii. sp. 13. V. 1904. 



E. semermis är ungefär 338, således 1,7 gånger flera än hos 

 Fj. strumosus. 



Jämte skillnaden i antal hafva de två arterna också att 

 uppvisa olikheter i afseende å formen hos hakarna. De mest karak- 

 täristiska former finnas i de stora hakarnas två ä tre sista tvär- 

 rader. Där äro hakarna hos de båda arterna så olika, att 

 man icke behöfver se vidare än någon af desamma för att 

 genast kunna afgöra, hvilken art man har framför sig. Af de 

 vidfogade figurerna visar fig. 1 en hake från 12:te tvärraden 



hos E. strumosus och fig. 2 

 en hake från 15:de tvär- 

 raden hos E. semermis^ 

 hvardera tecknade i cirka 

 500 gångers förstoring och 

 afritade med tillhjälp af 

 Leitz' Zeichenocular. Hos 

 E. strumosus är den fria 

 bakdelen (a) ungefär 0,05 

 mm lång, rotdelen (b) 

 ungefär 0,08 mm och så- 

 ledes betydligt längre än 

 a. Den fria bakdelen är 

 mycket grof i förhållande 

 till sin längd, och hela dess längd är ungefär 2,5 ggr så stor 

 som dess bredd vid basen. Hos E. semermis äro a och b 

 ungefär lika långa: 0,060, resp. 0,065 mm. Den fria bakdelens 

 hela längd är ungefär 3 gånger så stor som dess bredd vid 

 basen. Hos E. semermis är den yttre sidan af hakens fria 

 del till mer än halfva sin längd nästan rak, medan den hos 

 E. strumosus är nästan jämnt böjd i hela sin längd. 



Enligt litteraturen förekommer E. strumosus i tarmen hos 

 Halichoe)'us gri/pus, Phoca foetida och några andra Phoca-arter, 

 men någon annan Echinorhyuchus-ari omnämnes icke från dessa 

 djur. Jag har funnit den fullbildade E. strumosus endast i 

 tunntarmen, bufvudsakligen i dennas nedre del, i riklig mängd 

 hos Phoca foetida, medan E. semermis af mig anträffades 



Fig. 2. 



Flg. 1. 



