5. XI. 1910. Palmgren, Taraxacum-former från Kuusamo. 41 



upptaga arten i fråga, och har efterföljande diagnos god- 

 känts af doktor Lindberg. 



1. T. Kuusamoense Lindb. fil. et Palmgr. — Sat tenerum. 

 Folia sat parva, fere glabra, petiolis brevissimis vulgo alatis 

 haud coloratis vel pallide purpurascentibus. Folia inter- 

 media oblonga, lobis lateralibus paucis continuis patenti- 

 bus brevibus late triangularibus acutis, integris v. margine 

 superiore parce denticulatis; lobus terminalis mediocris — 

 magnus ovato-triangularis — ovato-hastatus, lobis basali- 

 bus brevibus patentibus acutis; interlobia lata. Folia inte- 

 riora sub anthesi plurima, lingulata breve dentato-lobulata 

 s. longe, acute dentata. Scapi pauci, folia multum supe- 

 rantes. Involucra parva angusta dilute virescentia, squa- 

 mis exterioribus 10 — 11 mm longis et 2 — 3,5 mm latis, 

 valde retroversis, interioribus 11 — 14 mm longis. Ca- 

 lathium parvum, 40 — 50 mm diametro, radians, sat pallide 

 luteum. Ligulae marginales 1,5 mm:o haud latiores, sub- 

 tus Stria obsoleta. Antherae polliniferae. Stigmata pal- 

 lide lutea. 



T. Kuusamoense är en lätt igenkänd, till gruppen Ge- 

 nuina hörande art, som, måhända frånsedt T. distantilobum 

 Lindb. fil., icke visar närmare släktskap med någon sydfinsk 

 form. För arten utmärkande är den späda växten, de små och 

 fåtaliga bladen äfvensom de få eller enstaka blomkorgarna. 

 Bladen hafva synnerligen korta samt oftast bredt vingade skaft, 

 hvilka nederst vid basen stundom stöta i violett. Skifvorna er- 

 hålla karaktär af sidolobernas fåtalighet samt den breda rachis. 

 Äfven sidoloberna äro af en ganska ovanlig gestalt, korta 

 och höga, men mycket hvassa. Ändflikens basallober äro i 

 regel mycket korta och föga framträdande. Mest präglas 

 emellertid arten af holkarnas och korgarnas beskaffenhet. 

 De förstnämnda, som äro mycket små och rätt ljusa, med 

 ofta sammanhäftande inre fjäll, äro särskildt egendomliga 

 genom de nedåt vridna yttre fjällen. De små, glesa kor- 

 garna åter erhålla sitt särmärke af de smala och ljusa blom- 

 morna, hvilka på undre sidan äro endast mycket svagt och 

 gråaktigt eller alls ej strierade. 



