1. X. 1910. Häyrén, Taraxacum Gelertii Raunk. från Ekenäs. 9 



Arrhenius 1. c; Savonia australis, Luumäki Kuopansaari 

 (Elsa v. Hertzen), Luonnon Ystävä 14, 1910, sid. 168. 



Rörande förekomsten i Vichtis har S. O. Lindberg 

 lämnat ett meddelande till Sällskapets protokoll redan den 

 18 oktober 1879 (Medd. Soc. Fauna et Flora Fenn. 6, sid. 

 231). Växten har sålunda åtminstone halftannat tiotal år 

 bibehållit sig på platsen. 



Herr Häyrén förevisade 



Taraxacum Gelertii Raunk. från Ekenäs. 



Denna vackra art fann jag senaste vår i Ekenäs stad, 

 där jag insamlade den den 16 och 29 maj i närheten af 

 några stora klibbalar. Arten förekom här i stor ymnighet 

 och tycktes noga hålla sig inom ett område om ett par tio- 

 tal m^ där marken var fuktigare och mera lucker än i om- 

 gifningen samt icke alltför tätt bevuxen med bl. a. Geum 

 rivale, Änthriscus silvestris, Glechoma hederacea, mellan hvilka 

 bar, fet mylla ännu låg i dagen den 16 maj. Mellan de 

 rundtom detta område växande tåteltufvorna sågos af mask- 

 rosen blott ett färre antal exemplar, främst på gränsen till 

 dess egentliga hemvist. 



T. Gelertii, som beskrifvits af Raunkiaer i Botanisk 

 Tidsskrift 25, 1903, är en synnerligen utmärkt art, hvilken 

 karaktäriseras bl. a. genom de korta, äggrunda, hvitt hinn- 

 kantade, glaucescenta ytterholkfjällen, den intensivt röda fär- 

 gen på bladens medelnerv och de relativt små, i flertalet 

 fall uppåtriktade bladloberna. Närmast besläktad synes den 

 vara med T. copidophyllum Dahlst., som särskildt hvad hol- 

 ken vidkommer liknar densamma, men lätt skiljes genom 

 de deltoidiska, nedåtriktade bladflikarna och den långt ut- 

 dragna, spetsiga ändfliken (Hugo Dahlstedt, Ostsvenska 

 Taraxaca, Arkiv för botanik, band 9, N:o 10, sid. 26). 



Ekenäs-exemplaren, som äro jämförelsevis frodiga och 

 storvuxna, stämma väl öfverens med särskildt de frodigare 



