4. III. 1911. Suomalainen, Rantakarin, Rallus aquaticus L. 93 



Mietoisten kirkolta Hämeen pitäjästä tulevassa joessa olevan 

 Leinakkalan kosken kivikko- ja heinikkorannalla, eikä ollut 

 osoittanut erityisempää arkuutta silloin kuin mies sen ampui. 



Saatu kpl. on vasta toinen alueeltamme tunnettu. Ensi- 

 mäinen saatiin elävänä kiinni eräästä pihasta Helsingin kau- 

 pungissa 19. IV. 1844 (M. von Wright; nykyään suomalai- 

 sessa lintukokoelmassa). On kuitenkin sangen luultavaa, että 

 se meillä useamminkin esiintyy, mutta jääpi huomaamatto- 

 maksi omituisen, peitetyn elintapansa vuoksi. Se oleskelee 

 useimmiten alavilla seuduilla, aina järvien ja jokien rannoilla 

 hyllyvillä hetteillä heinikoissa, joihin sen on hyvä kätkeytyä. 

 Se on liikkeessä melkein vain öisin; silloin sen terävä „pits, 

 pits" tahi „rasp, rasp" ääni kuuluu useimmiten lennossa, har- 

 voin maasta. Muuttoretket tapahtuvat öisin, verrattain ma- 

 talalla. On huomattu että telefoni- ja telegrafi-johdot vaa- 

 tivat rantakanojen joukosta monta uhria. 



Läheisimmistä naapurimaistamme huomautettakoon, että 

 laji on Inkerinmaalta toistaiseksi tuntematon. Virossa sangen 

 harvinainen. Liivin- ja Kuurinmaalla se esiintyy niukasti. 

 Gottlannilla se pesii Hasselgren'in ^) mukaan jokseenkin 

 yleisesti, erittäinkin Muskemyrissä ja Fardumen järvellä. 

 Ruotsissa sitä on tavattu siellä täällä, ehk'ei kovinkaan har- 

 vinaisena ja näyttää olevan lisääntymässä. Pohjoisimpana 

 se on tavattu Jan Mayenissa (71' P. 1., 8° W. Gr.). Sen var- 

 sinaisin asuinpaikka on Keski-Eurooppa, erittäinkin Saksa ja 

 Alankomaat, mutta on tunnettu Taka-Kaspiasta, Turkesta- 

 nista ja Etelä-Siperiastakin. 



Mietoisista saatu kpl. on vanha ^. Tuoreena mitattuna 

 oli koko pituus 265 mm. Siiven pituus ranteesta suoraan 

 kärkeen 123 mm. Pyrstö 62 mm. Nokan pituus on otsasta 

 kärkeen 41 mm, se on juuresta 8,8 mmm korkuinen ja 7,i 

 mm levyinen. Niska 44 mm, ulkovarvas 43 mm, keskivarvas 

 52 mm, sisävarvas 39 mm ja takavarvas 16 mm. Paino 190 gr. 



^) Henrik Hasselgren, Gotlands fåglar, Uppsala 1907, pag. 65. 



