6. V. 1911. O. M. Renter, De palearktiska vägglus-arterna. 137 



fåglar, nämligen på arter af släktet Hirundo. Den är utbredd 

 öfver en betydlig del af Europa ^) och anträffad äfven i Nord- 

 Amerika. Jenyns har beskrifvit den efter exemplar, funna 

 i bon af Hirundo urbica, men den torde märkligt nog an- 

 träffas äfven i strandsvalans, H. riparia, bon. Doktor B. 

 Poppius uppgifver sig hafva i Sibirien funnit ett exemplar 

 i ett sådant. Reib er och Puton anföra, att den förekom- 

 mer i ofantlig mängd i de svalbon, som finnas i Strassbur- 

 ger-domen, och här mången gång tyckes förorsaka de 

 ännu helt unga svalornas död. Den beskrifning Evers- 

 mann gifvit på sin Äcanthia ciliata (Bull, Imp, Soc. Nat, 

 Mose, 1841, p. 359, t. VI, fig. 6) stämmer så väl in på ifråga- 

 varande art, att intet tvifvel kan uppstå om dess identitet 

 med denna. Dock vet nämnda författare intet att förtälja 

 om dess förekomst hos svalor, utan uppger blott, att den 

 anträffats i flera hus i Kasan, i hvilka den uppträder mera 

 enstaka än den vanliga vägglusen. Likasom denna angriper 

 den äfven människan, och dess styng äro smärtsammare 

 samt framkalla stora och långvariga tumörer. 



Följande af Horväth gifna dichotomiska öfversikt må 

 underlätta de of van omtalade arternas igenkännande: 



1. (10), Antennernas tredje led tydligt längre än den 

 fjärde. — Släktet Cimex L., Stål. 



2. (7). Pronoti framkant djupt urbuktad; sidorna bredt 

 afplattade och emot spetsen utvidgade, den utvidgade delen 

 tydligt bredare än ögat. Elytras bakre rand rät eller nästan rät, 



3. (6). Korthåriga. Pronoti sidohår icke längre än ögats 

 diameter. Abdomens rygg glatt eller nästan glatt. 



4. (5). Större. Antennernas andra led kortare än den tredje, 

 tredje leden nästan hälften längre än fjärde. Längd 4 — 6 mm. 



C. lectularius L. 



5. (4). Mindre. Antennernas andra och tredje led lika långa, 

 tredje leden ^/g längre än den fjärde. Längd 3^/4—4^/4 mm. 



C. columbarius Jen. 



^) För fynden af denna art i Finland hafva vi ofvan redogjort. 

 I Sverige är den, enligt exemplar i Riksmuseum, tagen af Mewes i 

 Södermanland (Reuter, Öfv. Vet. Akad. Förh. XXVII, 1871, p. 409). 



