26 Häyrén, Leucocarpa-former af smultron och lingon i Finland. 4. XI. 191 1. 



småfrukter; bladen ljusare gröna än hos stånd med röd 

 skenfrukt; röda och hvita bär smaka lika: Einar Fieandt. 

 Enl. meddel. af Hjelt omnämnes fyndorten i Aamulehti 1903, 

 N:o 158. — Kuhmoinen Harmoistenkylä Hukki några få stånd, 

 fyndorten känd 4 ä 5 år, bären smaka såsom röda och nå 

 samma storlek: Y. A. Hukkinen. Fyndplatsen omnämnes 

 enl. Hj. Hjelt i Pohjan Poika 1907, N:o 123. 



Tavastia borealis. Saarijärvi Summajärvi Kyyräntalo 

 i närheten af ett torp några stånd sommaren 1905: A. J. 

 Oksanen i Luonnon Ystävä 15, 1911, sid. 218. 



Således inalles 9 fyndställen i Finland. — Rörande fär- 

 gen föreligga från vårt land dels inga närmare iakttagelser, 

 dels nämnas att de mogna smultronen äro blekgula eller hvit- 

 aktiga med gula småfrukter. L. M. Neuman omtalar i sin 

 Sveriges Flora, sid. 398, blott en f. lutea med gul skenfrukt. 

 Skäl vore att vid framtida iakttagelser beakta bärens färg. 

 Student Y. A. Hukkinen har i Kuhmoinen Hukki insamlat 

 bleka smultron, hvilka uppbevarats i formol och där förete 

 en gulaktig färgton. Dessa smultron äro mjuka och tydli- 

 gen alldeles mogna. 



Vaccinium vitis idaea f. leucocarpa. 



Regio aboénsis. Rimito: Mela-Cajander, Suomen 

 Kasvisto, sid. 452. 



Nylandia. Ekenäs Tvärminne Kalfholmen hösten 1907 

 tio liter: H. Federley i Medd. Soc. F. Fl. F. 34, sid. 17. 

 I augusti 1909 uppgaf den på holmen bosatte torparen, att 

 de hvita lingonen första gången observerats omkr. 15 år 

 tidigare på en liten fläck samt därefter iakttagits på ett allt 

 större område. De finnas på holmens västra udde på täm- 

 ligen stenbunden mark. — Ekenäs Tvärminne Loviksund 

 villaområde invid berg på sandigt och solöppet ställe; iakt- 

 tagits sedan 5 ä 6 år tillbaka; c. 0,5 liter årligen; på senare 

 år icke trifts; bären alldeles ljust röda med en fläckartad 

 rodnad på ena sidan, relativt stora, nästan saftrikare än 

 vanliga lingon och ej så skarpt sura, utan mildare: lektorskan 

 Anna Reuter. 



