74 Mötet den 9 mars 1912. 



samt anföra de kännetecken, genom hvilka den kan skiljas 

 från andra pterophorider. 



Arten bör hänföras till släktet Stenoptilia Hiibn. eller 

 Mimoesoptiliis Wallengr., som utmärker sig bl. a. därigenom, 

 att pannan är försedd med en lång, kugelförmig hårtofs 

 och framvingarna äro delade ungefär till tredjedelen af sin 

 längd i tvenne flikar, af hvilka den främre är något bre- 

 dare och baktill likasom den bakre har trubbigt afrundadt 

 hörn. De bakre vingarna hafva tre flikar, af hvilka den 

 bakersta är skild nästan till basen och ganska smal samt 

 saknar gröfre fjäll bland de langa kantcilierna. 



Från öfriga arter af släktet skiljer sig denna, för hvil- 

 ken jag ber att få föreslå namnet Stenoptilia nivea, genom 

 följande karaktärer. 



Panntofsen är konisk och ungefär af hufvudets längd. 

 Palperna äro framsträckta och ganska långa, så att de nå nå- 

 got litet framom panntofsen. Hela kroppen, ben och anten- 

 ner samt framvingar på öfre sidan helt hvita. De sistnämnda 

 hafva dock en mycket fin, otydlig, mörkbrun linje längs 

 costalkanten, afbruten af ett kort, snöhvitt streck närmare 

 spetsen, midt framför utskärningens spets. Bakvingarna äro 

 ljust gråaktiga med små bruna punkter. Kanthären eller 

 fransarna på fram- och bakvingar äro gråhvita, enfärgade. 

 På undre sidan af framvingarna finnas äfven bruna punkter, 

 hvilka något fördunkla den hvita bottenfärgen. Baktibier- 

 nas 4 sporrar äro sinsemellan af ungefär samma längd. 

 Exemplaret, en ^, har enkla, trådlika antenner. 



Tagen på flygsandfält omkring tufvor af Thymus ser- 

 pyllum nedanför Tvärminne by på Hangöudd den 10 juli 1901. 



Mötet den 9 mars 1912. 



Till fortsatt behandling upptogs frågan om björnens 

 fridlysning, och föredrogs härvid af bestyreisen upp- 



