82 Montell, Chamaeorchis alpina och Erig. Unalaschkensis. 13. IV. 1912. 



nas västra sluttning på ett smalt, endast ett par tre meter 

 bredt bälte ett stycke ofvan björkgränsen. Detta bälte är 

 äfven i öfrigt rätt anmärkningsvärdt. Förutom Carex mi- 

 sandra och C. rupestris, hvilka bilda stora sammanhängande 

 mattor, förekommer ymnigt Dryas octopetala, Rhododendron 

 lapponicum, Silene acaidis, Saxifraga oppositifolia m. fl. samt 

 här och där Wahlbergella apet ala, Älsine strida, Gymnade- 

 nia albida, Carex ustulata o. s. v. I klippspringor och mel- 

 lan stenar förekommer dessutom inom detta bälte Woodsia 

 glabella. 



2. Erigeron Unalaschkensis (DC.) Vierh. Uppmärksam- 

 gjord på denna art dels genom en uppsats af C. A. M. L i n d- 

 man i Botaniska Notiser för år 1910, haft. 4, dels af ma- 

 gister A. Palmgren, som tagit den vid Torne träsk, gran- 

 skade jag alla exemplar af Erigeron iiniflorus jag hemfört 

 från mina exkursioner sommaren 1910, utan att dock finna 

 arten bland dem. Äfven sommaren 1911, då jag noga under- 

 sökte alla exemplar af E. uniflorus jag anträffade, såg det 

 till en början mörkt ut beträffande E. Unalaschkensis. Först 

 den 7 augusti fann jag på fjället Saanas nordsluttning några 

 få individer, som jag antog tillhöra denna art, och den 10 i 

 samma månad på fjället Jehkatsch några tiotal liknande 

 exemplar. 



Vid jämförelse med säkert bestämda exemplar från fjäl- 

 let Nuolja vid Torne träsk visade sig exemplaren från Saana 

 och Jehkatsch så fullständigt öfverensstämma med dessa 

 såväl till habitus som artkaraktär, att de utan minsta tve- 

 kan måste hänföras till ifrågavarande art. 



E. Unalaschkensis, som har sitt namn efter ön Una- 

 laschka i Berings haf (en af Aleuterna) har först de allra 

 senaste åren upptäckts i Skandinavien. Den skiljer sig från 

 den närastående E. uniflorus L. förnämligast genom följan- 

 de karaktärer. De öfre stjälkbladen äro längre och sma- 

 lare än hos E. uniflorus, till en början längre än interno- 

 dierna. Holkens fjäll äro tätt och regelbundet ordnade, be- 

 klädda af en tät och yfvig, ogenomskinlig päls af svart- 

 violett färg. Strålblommorna äro hvita, på torra exemplar 



