98 O. M. Reuter, De entomologiska sommarexkursionerna. 4. V. 1912. 



hönshus. EnHgt en del uppgifter tillhöra dessa C. lectula- 

 rius, enligt andra C. columbarius. I det förra fallet är det 

 icke otänkbart att de dit kunnat öfverföras af människan, 

 men också nu är det ingalunda uteslutet att importen kun- 

 nat ske genom läderlappar och att också människan ur- 

 sprungligen i tidernas tid genom dessa djur erhållit sin an- 

 del af de plågsamma inhysingarna. Dr. Horväth har 

 skriftligen meddelat mig, att typisk C. lectularius anträffats 

 hos läderlappar i ett kyrktorn i Ungern, och det är mycket 

 möjligt att denna art ännu i dag icke är någon sällsynthet 

 hos dessa djur, hvilkas bon hittills blott alldeles händelse- 

 vis blifvit undersökta. Möjligt är vidare, att äfven C. co- 

 lumbarius ursprungligen varit en inhysing hos läderlappar 

 och ännu hos dem skall anträffas. Om denna art uppträ- 

 der i hönshus på sådana trakter, hvarest inga dufvor hål- 

 las, så synes det ju vara själffallet, att den ursprungliga vär- 

 den är en tredje djurart. 



Antagandet att läderlapparna varit cimicidernas ursprung- 

 liga värdar synes vinna ytterligare stöd i det förhållandet, 

 att den egendomliga helparasitiska skinnbaggsfamiljen Po- 

 lyctenidae, hvilken, såsom Horväth nyligen i en intres- 

 sant afhandling („Les Polycténides et leur adaption å la vie 

 parasitaire", l:er Congrés Int. d'Ent., Bruxelles, II Mém., 

 1911, p. 249) uppvisat, enligt all sannolikhet är mycket nära 

 befryndad med Cimicidae, uteslutande representeras af på 

 läderlappar lefvande species. 



4. Då nämnda familj erbjuder synnerligen vackra exem- 

 pel på en gradvis adaption efter ett parasitiskt lefnadssätt, 

 torde det tillåtas mig att ännu ägna några ord åt densam- 

 ma, i synnerhet som det ju icke är alldeles omöjligt att 

 hithörande djur kunna anträffas äfven hos oss, då den dägg- 

 djursfamilj, på hvilken de parasitera, är representerad också 

 inom vårt faunaområde. Vi hafva ju för en kort stund 

 sedan hört, huru representanter för en djurklass, som först 

 för cirka fem år sedan upptäcktes i sydligaste Europa, 

 nu blifvit funna äfven hos oss. De tio arter, som hittills 

 äro kända af familjen Polyctenidae, äro dock tills vidare 



