2. XI. 1912. Montell. — Wuorentaus. 15 



Äfven i Sverige och Norge hör Antennaria carpatica till 

 de sällsyntare fjällväxterna och förekommer blott i de högsta 

 fjälltrakterna." 



Ylioppilas Y. Wuorentaus ilmoitti painettavaksi: 

 Tietoja Pohjanlahden rannikkoplanktonista. 



Kesällä V. 1911 otin Pohjanlahden rannikolla Raahessa, 

 Siikajoella ja Hailuodossa planktonnäytteitä matalista ranta- 

 lahdista. Nämä näytteet olin keväällä v. 1912 tilaisuudessa 

 määräämään prof. K. M. Levande r'in hyväntahtoisella 

 avustuksella Hydrografis-Biologisten Meritutkimusten laitok- 

 sella. Määräysten tulokset on esitetty kahdessa seuraavassa 

 taulussa ja kustakin lahdesta on erikseen annettu lyhyt sel- 

 vitys. Taulussa I luetellaan fyto- ja zooplanktoniin kuuluvat 

 lajit, paitsi diatomaseeit, sekä mainitaan niitten esiintymis- 

 runsaus seuraavan asteikon mukaan: ccc erittäin runsas, 

 cc runsas, c jokseenkin runsas, -{- yksittäin, r harvinainen ja 

 rr erittäin harvinainen. Taulu II käsittää diatomaseeit, joita 

 näytteissä esiintyi runsaasti ja etenkin varsinaiseen plankto- 

 niin kuulumattomia ranta- ja pohjamuotoja. Näitten esiin- 

 tyminen, muttei runsaus, mikä näistä on jätetty merkitse- 

 mättä, on taulussa esitetty -f- merkillä. Raahen sisäsatamasta 

 otetuista näytteistä on vaan puolesta diatomaseeit määrätty. 

 Suolapitoisuuden on ottamieni vesinäytteiden mukaan mää- 

 rännyt rouva maisteri Sigrid Stenius. 



Tauvonlahti. 64^ 47— 24° 34'. Siikajoella, Tauvon- 

 niemen eteläpuolella olevasta avonaisesta merenlahdesta, 

 Tauvonlahdesta, otin planktonnäytteet ollessani kalastajien 

 mukana pyydyksiä koettaessa. Lahden ranta on kauttaal- 

 taan matalaa hiekka- ja niemen kärkipuolella kivikkorantaa, 

 vailla huomattavampaa vesikasvustoa. Syvyys on keskem- 

 pänä n. 4 m ja on veden korkeus lahdessa suuresti riippu- 

 vainen vallitsevista tuulista. Veden korkein merkitty lämpö- 

 määrä oli heinäk. 20 p:nä klo 12 päivällä pinnassa 16° C ja 



