2. XI. 1912. Levander, Plankton i Helsingfors inre hamnar. 27 



I vattnen innanför Långa bron, d. v. s. i Tölöviken, i 

 Djurgårds- och Kajsaniemivikarna samt i det inre af Brobergs- 

 hamnen, utgör redan nämnda uppträdande af pelagiska my- 

 xophycévegetationer i stora massor en synnerhgen iögo- 

 nenfallande företeelse i planktonlifvet. Mag. Bergman har 

 härom lämnat (s. 30 — 31) en målande skildring, hvilken jag 

 ber få återgifva här, desto hellre som den skriftserie, hvari 

 denna författares arbete ingår, icke är spridd i naturhisto- 

 riska kretsar. 



„Då vi den 22 juni togo de första profven ur Tölö- 

 viken, hade vattnet en grågrön färg, och kunde man icke 

 däri spåra någon utbildad algvegetation. Alla analysdata 

 tyda på, att vi hade att göra med en alldeles ovanligt stark 

 förorening af organiska ämnen. Syretalet är blott 35 och 

 permanganatförbrukningen når upp till öfver 90 mg per lit. 

 Ammoniakmängden var emellertid icke synnerligen hög och 

 bakterietalet icke heller. Salthalten var låg. I Kajsaniemi- 

 och Djurgårdsvikarna voro förhållandena ungefär liknande, 

 något mindre organiska ämnen och mindre ammoniak, men 

 något större antal bakterier. 



Vid följande proftagning den 17 juli hade förhållandena 

 betydligt förändrats. Vikens hela yta företedde ett tradigt 

 utseende, det hela påminte illusoriskt om rabarberkräm. 

 Syretalet visade sig hafva stigit ända till öfver 190 och per- 

 manganatförbrukningen hade sjunkit något. 



Ammoniaken visade en stegring, bakterierna hade af- 

 tagit i antal vid ytan. 



Vid mikroskopisk undersökning af ett med håf upp- 

 fångadt algprof befanns detsamma till hela sin massa bestå 

 af fina rörliga trådar af blågrön färg, en alg benämnd 

 Oscillatoria Agardhii. Dess uppträdande i vikens vatten är 

 ett otvetydigt bevis på vattnets dåliga beskaffenhet. I detta 

 vatten, så rikt på organiska ämnen och sönderdelningspro- 

 dukter af sådana, finna dessa alger de bästa betingelserna 

 för sin existens och rena tillika vattnet genom sin lifsprocess, 

 hvilken f. ö. är långt ifrån utredd, genom assimilation och 

 omvandling af dessa ämnen. De sprida en typisk unken 



