1, II. 1913. Sahlberg, Ponera punctatissima. 69 



deltagare i de akademiska feriekurserna i Jyväskylä, före- 

 togo vi oss att utanför en större såginrättning vid Haapa- 

 koski fors undersöka gamla upplag af sågspån, emedan på 

 sådana lokaler ofta blifvit anträffade några intressanta arter 

 Coleoptera, som hos oss förgäfves eftersökas på andra stäl- 

 len. Vid gräfning på en plats, där sågspånen uteslutande 

 härrörde från björk, fick jag se en liten, smal, brun myra, 

 i hvilken jag till min stora öfverraskning genast igenkände 

 en representant af underfamiljen Ponerinae. 



Vid mitt i anledning häraf uppgifna glädjerop samla- 

 des snart en skara studenter, kvinnliga och manliga, och vi 

 började med ifver leta efter flera exemplar. Efter en stund 

 fanns ett, så ett annat, och till slut hade vi plockat ett större 

 antal af denna lilla myra, men endast arbetare. Därjämte 

 lyckades det oss att uppdaga mycket djupt i den gamla 

 sågspånshögen under brädstumpar eller i springor mellan 

 barken och veden på små björkstycken några denna myra till- 

 höriga små bon, i hvilka några larver och pupphylsor lågo 

 radade, och med hvilkas skötande ett tiotal arbetare voro 

 sysselsatta. Däremot kunde vi oaktadt träget sökande icke 

 finna ett enda bevingadt exemplar eller öfver hufvud taget 

 någon hane eller hona af myran. 



Följande morgon begaf jag mig åter ut till stället. Jag 

 var lika lycklig, men ej lyckligare än dagen förut. Flera 

 nya, små bon funnos, men endast på en yta af högst 20 

 kvadratmeters areal. På talrika andra ställen uti den vid- 

 sträckta sågspånsamlingen gräfdes utan att något spår af 

 myran syntes till. Då jag ej heller nu lyckades finna be- 

 vingade exemplar och antog, att årstiden för sådana ännu 

 ej var inne, tog jag med mig i en påse ett par af bona med 

 larver och puppor, några trästycken och rundligt med såg- 

 spån äfvensom till dessa bon hörande arbetsmjTor och hop- 

 pades, att dessa skulle kunna uppföda äfven någon 6 eller ^. 



Efter hemkomsten till Karislojo flyttade jag allt detta öfver 

 i en blomkruka, i hvars botten jag lade ett tjockt lager väl 

 tillpackad, våt lera. En mängd myror kröpo nu omkring 

 bland sågspånen. Sedan jag behörigen vattnat, täckte jag 



