192 Ordförandens årsberättelse. 13. V. 1913. 



voro också ett uttryck för den ordning, som behärskade 

 hans andliga verksamhet. Genom sin intellektuella redbar- 

 het, sin klara framställningsförmåga och sin måttfullhet 

 fingo hans slutledningar alltid en säregen kraft och hans 

 omdöme en öfvertygande karaktär. Lika nobel och diskret 

 som han var i sitt yttre framträdande, lika vidhjärtad, god 

 och trofast var han mot dem, som han upptagit i sin vänkrets. 

 Vännerna beundrade hans omutliga rättrådighet och nästan 

 hänsynslösa ärlighet äfvensom hans energi och målmedve- 

 tenhet samt hålla bilden af hans rika, ljusa väsen i kärt 

 minne. 



Den yngste af de aflidna, student Carl Lennart v. 

 Essen, inträdde år 1908 i vår krets och var ifrigt intres- 

 serad på entomologins område; år 1910 företog han med 

 understöd af Sällskapet en samlingsresa till Ladoga-Ka- 

 relen, och några notiser har han lämnat till våra Medde- 

 landen, bl. a. „Bidrag till kännedomen om Finlands Cryp- 

 tinae" (Meddelanden 36, sid. 115 — 126). I finska museum 

 har han arbetat med ichneumoniderna, åt hvilka han sär- 

 skildt ägnat sig, och uppställt den nyss nämnda gruppen. 

 Han bortrycktes från kamratkretsen den 15 juni 1912. 



Antalet af Sällskapets medlemmar har vidmakthållits 

 genom att under året tvenne korresponderande ledamöter, 

 professor R. Sernander och lektorn, doktor Sven Ek- 

 man, samt tolf personer ur den studerande ungdomens 

 krets blifvit invalda. De sistnämnda äro: J. Snellman, S. 

 S. Salmenlinna, F. Lönnfors, I. Forsius, T, Nybergh, H. Bast- 

 man, C. J. Finnilä, K. T. O. Hilden, K. L. Oesch, H. I. Wa- 

 ren, V. J. S. Krohn och A. F. Wasenius. 



De inre villkoren för Sällskapets framtida verksamhet 

 synas alltså fortfarande vara gynnsamma, då ju arbetsam- 

 het och inre frid råder. I yttre måtto återstår dock allt 

 ännu önskningsmålet, att fosterlandet måtte lyckligen kom- 

 ma öfver den i många afseenden kritiska tid, som vi nu 

 genomlefva. 



