44 Nii.s SvLVEN. (670) 



niininuini — 0,7 m. I procent uträknade utgöra skillnaderna mellan de 

 kamoransartade och de band- och plangransartade granarnas medelhöjder 

 inom de olika bestånden resp. 12,8, .?,^ (minimum), 3,7, 6,2, 15,9, 4,3, 7.7. 

 10,5, 77,-' (maximum), 8,7, 9,6, 12.4 och 16,3 %, överallt till de kamgrans- 

 artade granarnas favör. Vad medelformklassen hos de band- och plan- 

 gransartade granarna angår, variera skillnaderna inom de olika bestånden 

 från — 0,024 till -f 0,011. Maximiskillnaden — 0,024 träffa vi i Grön- 

 sinka-beståndet n:o I, där de kamgransartade granarna representera 3,5 % 

 högre medelformklass än de band- och plangransartade. Skillnaden 0,011 

 till förmån för de band- och plangransartade granarna möter i Malingsbo- 

 beståndet n:o 9, där dessa granar representera en 1,6 % högre medel- 

 formklass än beståndets kamgransartade granar. I fråga om medelkubik- 

 massan slutligen visa band- och plangransartade granar — 0,403 m^:s 

 maximiskillnad och — 0,100 m^:s minimiskillnad från de kamgransartade 

 granarnas. Procentiskt sett äro de kamgransartade granarnas medel- 

 kubikmassor inom de olika bestånden resp. 41,3, /^,/ (minimum), 32,5, 

 22,2, 5^,0 (maximum), 22,2, 24,5, 35,6, 50,1, 35,3, 24,2, 41,1 och 39,7% 

 högre än de band- och plangransartade granarnas. De kamgransartade 

 granarnas överlägsenhet över granar av annan förgreningstyp är sålunda 

 i stort sett så stor och så fullständig, att även om de tillfälliga felen vid 

 uppskattningarna inom ett eller annat bestånd för vissa grantyper måste 

 anses hava kunnat uppgå till större belopp än respektive uträknade av- 

 vikelser typerna emellan, inom de flesta bestånden de för de kamgrans- 

 artade granarna funna högre värdena (särskilt för medeldiameter, medel- 

 höjd och medelkubikmassa) måste falla ovanför det sannolika felets övre 

 gräns. 



Av de kamgransartade granarna dominera i fråga om kubikmassa, 

 diameter och höjd oförtydbart de oregelbundna kamgranarna. Att vi i 

 dessa verkligen skulle äga en växtligare typ än i de rena kamgranarna 

 är emellertid skäligen ovisst. I knappast något bestånd ha oregelbundna 

 kamgranar av typisk form förekommit i någorlunda stort antal (jmf. 

 tabell ij, de få som antecknats såsom sådana ha i allmänhet varit inom 

 beståndet mer eller mindre friställda individ eller kantträd, som på grund 

 av sin friställning kunnat utväxa kraftigare; särskilt har stamdiametern 

 kunnat antaga ofta nog ansenlig storlek. Formklassen har emellertid 

 härvid blivit relativt låg. Endast i Malingsbo-bestånden 8 och 9 ha ett 

 något större antal oregelbundna kamgranar antecknats, och här har det 

 varit med en viss tvekan de uppförts såsom /;-granar och icke såsom 

 rena rt^-granar. De mera olikformigt utvecklade, dock i förhållande till 

 kamgranarna å Fålebergs-beståndets ^-granar relativt långa kamgrenarna 

 ha här föranlett mig att uppföra granarna i fråga närmast som ^-granar. 



